ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 810/2141/17
адміністративне провадження № К/9901/22611/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року (головуючий суддя Василенко Г.Ю.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду 8 лютого 2018 року (головуючий суддя Мельничук В.П., судді - Лічевецький І.О., Мацедонська В.Е.) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Адітум Маркет" до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2017 року Приватне підприємство "Адітум Маркет" (далі - ПП "Адітум Маркет") звернулося до суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області), Головного управління ДФС у Київській області (далі - Головного управління ДФС у Київській області), в якому просив визнати протиправними дії, щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів від 27 серпня 2015 року № 270820151 та зобов`язати відповідача поновити дію Договору від 27 серпня 2015 року № 270820151 «Про визнання електронних документів».
На обґрунтування зазначених позовних вимог ПП "Адітум Маркет" послалось на те, що контролюючий орган протиправно зупинив дію договору в односторонньому порядку, оскільки позивачем були дотримані усі визначені пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої  наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підстави для прийняття податкових документів в електронному вигляді, а інших підстав для неприйняття електронних документів, у тому числі й податкових накладних, Інструкція не передбачає.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду 8 лютого 2018 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо призупинення дії Договору від 27 серпня 2015 року № 270820151 «Про визнання електронних документів». Зобов`язано Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області поновити дію Договору від 27 серпня 2015 року № 270820151 «Про визнання електронних документів». Стягнуто на користь ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" судові витрати у сумі 800 грн за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області. Стягнуто на користь позивача судові витрати у сумі 800 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, в обґрунтування вимог скарги відповідач посилається на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що відповідно до пункту  74.2  статті  74 Податкового кодексу України  (далі - ПК України) в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, з огляду на що орган ДФС може відмовити платнику податку на додану вартість в реєстрації податкової накладної    у разі ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, до якої застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом  201.16  статті  201 ПК України.
ПП "Адітум Маркет" скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 24 травня 2005 року ПП "Адітум Маркет" є    належним чином зареєстрованою юридичною особою, місцезнаходженням якого є адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 15-а. Також позивач є платником податку на додану вартість.
27 серпня 2015 року між ПП "Адітум Маркет" та податковим органом був укладений договір про визнання електронних документів № 270820151, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу (пункт 1 договору); договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів (пункт 3 договору); орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстрації (пункт 4 договору); у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (пункт 5 договору).
У період з 3 по 20 травня 2017 року позивачем, засобами електронного зв`язку було направлено 52 податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 22 586 136,31 грн, які не були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, про що податковим органом надано квитанції про неприйняття документів (податкових накладних). У квитанціях про неприйняття документів контролюючим органом було зазначено про виявлення помилки - порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої  наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, причина неприйняття - «Можливо, припинено дію договору про визнання електронної електронних документів.
ПП "Адітум Маркет" зверталось до контролюючого органу із запитами, у яких просило повідомити причину припинення (призупинення) дії договору про визнання електронних документів.
Листом від 15 червня 2017 року №/8/10-13-11-02 Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області повідомила позивача, що на виконання протоколу тимчасової робочої групи ГУ ДФС у Київській області від 26 травня 2017 року № 1 дія Договору про    визнання електронних документів ПП "Адітум Маркет" від 27 серпня 2015 року №270820151, укладеного з податковим органом, призупинена 26 травня 2017 року. Станом на 15 червня 2017 року ПП "Адітум Маркет" не є суб`єктом електронного документообігу.
Вважаючи, що податковим органом безпідставно припинено дію Договору з метою блокування прийняття електронних податкових документів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: згідно з пунктом  201.16  статті  201 ПК України податковому органу надано право зупиняти реєстрацію конкретної податкової накладної, а не договору про визнання електронних документів; в силу положень пункту  49.4  статті  49 ПК України    контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів; згідно з пунктом 6.4 Договору про визнання електронних документів, укладеного між ПП "Адітум Маркет"  та податковим органом, ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку лише у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката або ж у разі зміни платником місця реєстрації, чого позивачем здійснено не було.
Зазначена позиція підтримана Київським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.
Відповідно до підпункту  20.1.7  пункту  20.1  статті  20 ПК України  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.
Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються  Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Згідно зі  статтею 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Відповідно пункту 1 розділу 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої  наказом ДПА України № 233 від 10 квітня 2008  року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.
Укладений між сторонами договір про визнання електронних документів є адміністративним договором, істотні умови якого визначаються, зокрема, положеннями цивільного законодавства.
Відповідно до положень  статті 651 Цивільного кодексу України  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з абзацом 4 пункту  49.4  статті  49 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.
Зважаючи на те, що будь-яких належних та допустимих доказів    щодо відсутності ненадання ПП "Адітум Маркет" нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або ж зміни позивачем місця реєстрації матеріали справи не містять, а також зважаючи на те, що можливість призупинення дії договору про визнання електронних документів діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачена, рішення судів попередніх інстанцій про те, що податковий орган протиправно призупинив дію Договору про визнання електронних документів, укладеного Підприємством, та про зобов`язання Інспекції поновити дію цього договору відповідає правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права.
Також, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що згідно з пунктом  201.16  статті  201 ПК України податковому органу надано право зупиняти реєстрацію конкретної податкової накладної, а не договору про визнання електронних документів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року (справа №П/811/841/17), від 5 лютого 2019 року (справа №810/2266/17), від 13 жовтня 2020 року (справа № 818/567/17).
Частинами першою та другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Таким чином, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду 8 лютого 2018 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду 8 лютого 2018 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх