УХВАЛА

29 березня 2021 року 
Київ
справа №500/1130/20
адміністративне провадження №К/9901/6683/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області         
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року
у справі № 500/1130/20
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дій,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення позивачу перерахунку нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює одній мінімальній заробітній платі та зобов`язати відповідача здійснити позивачу з                   17 липня  2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює одній мінімальній заробітній платі.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року, позов задоволено.
24 лютого 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. ст. 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Оскаржувана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалена            06 листопада 2020 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 24 лютого 2021 року, тобто пропустивши строк на касаційне оскарження.
Відповідно до ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження в якій зазначено, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано 03 лютого 2021 року, що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції відповідача. Також додана копія заяви до Тернопільського окружного адміністративного суду про видачу копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції від 20 січня 2021 року. 
Колегія суддів зазначає, що копія рішення суду апеляційної інстанції із відміткою вхідної кореспонденції відповідача не є належним підтвердженням дати отримання копії судового рішення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії оскаржуваного рішення у певну дату. Крім того, така відмітка проставляється власноруч скаржником, який є зацікавленою особою.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 11 квітня 2018 року у справі №813/3254/17 та від 20 лютого 2020 року у справі №826/2274/18.
Доказами дати отримання копії оскаржуваного рішення може бути копія конверту в якому надійшло оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копія рекомендованого повідомлення про вручення тощо.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.
Слід зазначити, що надана відповідачем копія заяви до Тернопільського окружного адміністративного суду про видачу копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не підтверджує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду першої та апеляційної інстанцій.
Скаржник відповідно до ч. 1 ст. 44 КАС України має право ознайомлюватись з матеріалами справи та робити з них витяги, копії.
Враховуючи те, що доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку (доказів неотримання/ненаправлення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, які можуть бути отримані під час ознайомлення з матеріалами справи), відповідачем не надано, підстави для задоволення його клопотання про поновлення пропущеного строку відсутні.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору.
В порушення вказаних вимог, відповідачем не додано до касаційної скарги такого.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у 2020 році та заявив вимогу немайнового характеру
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України від 07 січня 2020 року "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1681,60 (200% (2102,0  * 0,4) грн.
Реквізити для сплати судового збору: УК у Печерському районі/Печерський район/ 22030102; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; код ЄДРПОУ: 37993783 ; призначення платежу: "*; 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду документа про сплату судового збору та заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів дати отримання оскаржуваного рішення або навести інші підстави з відповідними доказами.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги в частині ненадання до суду документа про сплату судового збору, скарга буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.
Неусунення недоліків касаційної скарги в частині ненадання доказів наявності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження або незазначення інших підстав для його поновлення є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України).
Керуючись ст.ст. 121, 329, 330, 332, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області     на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 500/1130/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дій.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І.В. Желєзний
Судді                                                                                                    Я.О. Берназюк
                                                                                                    С.М. Чиркін