ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/15950/20 Головуючий у 1-й інстанції: Смирнов Г.С.
Номер провадження: 33/819/67/21                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі:
судді Калініної О.В. 
при секретарі Осипенко С.С.
за участю особи, відносно якої складено протокол
про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 
адвоката – Джамалли Р.Х.-огли

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гонтаренка Артема Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                          ВСТАНОВИВ:
               Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 16грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
            Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі адвокат Гонтаренко А.К. просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
       Вказує, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на недопустимих, недостовірних доказах і на припущеннях суду. 
Письмові покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суд взяв до уваги, не відповідають дійсності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 17.09.2020 року о 02.10 год., втім свідки з`явилися на місце події значно пізніше, лише о 02.30 год., що зафіксовано в їх письмових поясненнях, в той час, фіксація подій правоохоронцями була розпочата о 02.07 год.
Свідки не заповнювали свої письмові пояснення самостійно, а лише поставили в них дату, підпис і вказали свої прізвища та ініціали. 
Зі змісту тексту пояснень та аналізу почерку вбачається, що вони складені поліцейським ОСОБА_4 , а сам по собі текст пояснень є абсолютно ідентичним, що на думку адвоката, ставить під сумнів обізнаність свідків про обставини, які зазначені в їх поясненнях.
Стверджує, що письмові пояснення свідків не можуть бути прийняті до уваги в якості доказів, оскільки:
-пояснення не підписані особою, яка їх відібрала, тобто поліцейським ОСОБА_4 ;
-відповідно до висновків викладених у постанові Верховного суду від 27 червня 2019 року у справі 560/751/17 письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки ці особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень;
Вважає хибними висновки суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що :
-протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних та допустимих доказів, при тому, що сам документ містить лише обставини, висвітлені інспектором поліції та лише його єдиний підпис;
-наявні в матеріалах справи відеозаписи, не є належними та допустимими доказами, оскільки з їх змісту слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, однак наполегливо просив пройти такий огляд в медичному закладі, втім ОСОБА_1 не дочекався конкретних пояснень від поліцейського з приводу наслідків проходження огляду або відмови від його проходження.
Захисник вказує, що намагання ОСОБА_1 отримати пояснення від поліцейського обумовлювалися тим, що він не має юридичної освіти, на місці поряд з ним був відсутній адвокат, та до цього у ОСОБА_1 ніколи не виникало подібної ситуації. Втім не дивлячись на це, поліцейський швидко склав протокол, який було запропоновано підписати ОСОБА_1 . 
Посилання суду на те, що своїми триваючими діями ОСОБА_1 не виконував вимог працівника поліції сісти до патрульного автомобіля, на думку апелянта, зовсім не свідчить про фактичну відмову ОСОБА_1 про їхати до медичного закладу, оскільки не було жодного слова зі сторони ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. 
Апелянт наголошує, що для притягнення ОСОБА_1 у даному випадку до адміністративної відповідальності його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці є недостатньою, оскільки має бути доведеним факт відмови від проходження огляду ще й у медичному закладі, що на переконання захисника, можливо лише після оформлення поліцейським відповідного направлення, яке у даному випадку взагалі не складалося та відсутнє у матеріалах справи.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ним автомобілем, а сам ОСОБА_1 наполягає на тому, що він взагалі не керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі.
Посилається на письмові пояснення (заперечення) до протоколу, надані ОСОБА_1 до суду про те, що він не мав фізичної можливості керувати транспортним засобом, оскільки ключі від автомобілю були у ОСОБА_5 , який залишив місце події разом з ними (ключами). При цьому, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу, що наявні у справі відеозаписи також не містять інформації про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. 
Адвокат Гонтаренко А.К. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений завчасно та належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавав. 
ОСОБА_1 вказав на те, що під час апеляційного розгляду його захист буде здійснювати адвокат Джамалли Р.Х.- огли, а тому вважає можливим здійснити апеляційний розгляд за відсутності адвоката Гонтаренко А.К. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Мотиви суду.
У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як видно зі змісту апеляційної скарги, доводи захисника про незаконність оскаржуваної постанови зводяться до того, що суд поклав в основу рішення письмові пояснення свідків, не допитавши їх безпосередньо, сукупність доказів, які суд взяв до уваги не доводять, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом як водій, і що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, проте поліцейським не було видано йому письмове направлення і безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення. 
В апеляційній скарзі захисником не оспорюється, що ОСОБА_1 17.09.2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, і що він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Перевіряючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд враховує наступне.
Як слідує із постанови від 16.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17.03.2020 о 02:10 год. керував т/з «MERCEDES-BENZ E200» д/н « НОМЕР_1 » по вул. Гімназична, 40 в м. Херсоні з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння очей. В присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Допущена у постанові описка, не є підставою для скасування постанови, оскільки сукупність всіх доказів доводить, що правопорушення вчинене 17.09.2020 року.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, як видно, обґрунтований протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №116795 від 17.09.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. 
Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, забезпечено право учасників справи на подання доказів на підтвердження своїх доводів.
Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №116795 від 17.09.2020 року, в якому зафіксовано, що 17.09.2020 року о 02.10 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. В присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, чим порушив вимоги п 2.5 ПДР.
Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також інформацію про свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.
Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, від надання пояснень під час складання протоколу чи отримання копії документу ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено підписом поліцейського.
Зазначена обставина відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч.3 ст. 256 КУпАП.
Протокол не містить будь-яких письмових заперечень чи зауважень ОСОБА_1 , як і не містить посилань на те, що він не керував автомобілем чи про те, що транспортним засобом управляла будь-яка інша особа, що було підставно враховано судом першої інстанції.
Згідно із положеннями ч.2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Протокол як видно підписаний поліцейським, що його склав та свідками, був наданий для підпису ОСОБА_1 після його складання, що не заперечується в апеляційній скарзі захисником та самим ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.
За приписами ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд підставно взяв його до уваги.
Доводи апелянта про те, що протокол є неналежним доказом слід визнати необґрунтованими. 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не спростовував ту обставину, що при складанні протоколу були присутні два свідки, у присутності яких він висловлював свою позицію щодо проходження огляду, і від яких поліцейський відбирав пояснення.
Заперечував той факт, що свідки не могли бачити як він керував транспортним засобом, оскільки були запрошені пізніше. 
Апеляційний суд вважає, що судом підставно взято до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які під час складання протоколу підтвердили те, що ОСОБА_1 відмовився від освідування у медичному закладі та на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», оскільки саме обставини щодо відмови від проходження огляду мають бути підтверджені свідками.
Те, що пояснення написані не власноручно свідками, не ставить під сумнів їх достовірність, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як видно власноручно підписали ці пояснення та зазначили, що з їх слів записано вірно і ними прочитано. 
Пояснення свідків в цілому узгоджуються з іншими доказами у справі і ставити під сумнів їх достовірність підстав не має. 
Посилання апелянта на те, що показання свідків не можуть бути прийняті до уваги, слід відхилити, оскільки КУпАП не передбачено, що суд має приймати до уваги лише показання свідків, безпосередньо сприйнятих в суді.
Як видно, суд вживав заходи до виклику свідків в судове засідання, проте вони не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає суду надати оцінку письмовим поясненням свідків, які були отримані на місці події під час складання протоколу. 
Як видно з пояснень, свідки засвідчили перебіг тих подій, очевидцями яких були безпосередньо.
Зміст пояснень свідків не містить вказівок про те, що вони бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в той час як в них зазначено про факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак підстав для сумніву у їх достовірності, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає неприйнятною вказівку апелянта на недопустимість пояснень свідків, як доказу у справі про адміністративне правопорушення, яка мотивована посиланням на постанову Верховного суду від 27 червня 2019 року у справі №560/751/17. 
Предметом оскарження у цій справі, як видно, була постанова поліцейського про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не рішення суду у справі про адміністративне правопорушення і оцінка належності та допустимості доказів у цій справі здійснювалася за правилами Кодексу адміністративного судочинства, а не КУпАП.
Тому доводи апелянта про те, що суд має застосовувати при розгляді справи за КУпАП такі ж самі висновки щодо оцінки доказів, які передбачено КАСУ, є необґрунтованими. 
Стороною захисту під час апеляційного розгляду не було заявлено клопотання про виклик і безпосередній допит цих свідків судом апеляційної інстанції. 
У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно із положеннями п. 7 розділу 1. Загальні положення Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до приписів п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У випадку відмови особи від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та відмови від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, яка зафіксована у присутності двох свідків, уповноважена службова особа складає протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру направлення водія з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджуються письмовими пояснення свідків та відеозаписом.
Згідно із приписами ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги відомості, зафіксовані за допомогою технічного засобу фіксації.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.
Надані поліцейськими відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості вірно враховані судом при винесенні рішення.
Доводи захисника про те, що надані правоохоронцями відеозаписи, не є належними та допустимими доказами є безпідставними. 
З ретельного аналізу змісту відеозаписів, наданих поліцейськими, які обґрунтовано були взяті до уваги судом першої інстанції, вбачається, що правоохоронцями було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Однак, ОСОБА_1 висловлюючи свою незгоду на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та вказуючи на те, що він згоден пройти огляд у медичному закладі, фактично обрав модель поведінки, яка була спрямована на ухилення (нівелювання) пропозиції поліцейського сісти до службового автомобіля правоохоронців з метою проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, поліцейськими неодноразово було детально роз`яснено ОСОБА_1 , регламентовану процедуру направлення водія на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, поряд з цим, правоохоронцями акцентовано увагу на те, що у випадку відмови водія від проходження огляду взагалі ( як на місці зупинки так і закладі охорони здоров`я) відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР, а у разі встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння за результатами проведення огляду у закладі охорони здоров`я, відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за порушення п.2.9 а, за що законом встановлено адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, поліцейськими було забезпечено як право ОСОБА_1 бути обізнаним із суттю правопорушення у разі невиконання вимог правоохоронців, а також і можливими наслідками відмови від проходження огляду - притягнення до адміністративної відповідальності.
Як слідує з відеозаписів, ОСОБА_1 не висловлював прохання про надання йому правничої допомоги чи про необхідність залучення захисника на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Обставини, на які посилається апелянт, зокрема відсутність у ОСОБА_1 юридичної освіти, адвоката на час складання протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані підставами для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на приписи ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язок поліцейського залучати захисника на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Право на захист під час судового розгляду, як то передбачено ст. 268 КУпАП, судом було забезпечено. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимога працівника поліції про необхідність проходження медичного огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, чи то у закладі охорони здоров`я за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння є обов`язкою для виконання водієм.
Відповідно до приписів п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
За приписами п. 9 розділу 11 Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах хорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
При цьому, у разі відмови водія від проходження медичного огляду, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на доставлення особи до закладу охорони здоров`я.
Направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження, а безпосередньо сам акт огляду, складається уповноваженою особою за результатами проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Так як, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, то необхідність складання відповідного направлення у правоохоронців була відсутня.
Надані суду докази доводять, що ОСОБА_1 висловивши намір пройти огляд на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу, а у медичному закладі, але при цьому під різними приводами ухиляючись від його доставки поліцейськими до медичного закладу, фактично продемонстрував своїми діями відмову виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п 2.5 ПДР, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, на що вірно вказав суд першої інстанції. 
Дав оцінку суд і доводам ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і навів переконливі мотиви, чому він не приймає їх до уваги. 
Сукупність наданих доказів, зокрема відомості зафіксовані на відеозаписі доводять, що на вимогу поліцейського, звернену до водія, представитися та надати відповідні документи, відповів саме ОСОБА_1 , жодного разу ОСОБА_1 не повідомив, що не він керував автомобілем, а ОСОБА_5 , як про це наразі вказує апелянт. 
Відмову пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не пояснював тим, що не він не є водієм зупиненого транспортного засобу.
Показання допитаного під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту ОСОБА_5 , апеляційний суд як і суд першої інстанції не може визнати достовірними, оцінює їх критично, оскільки вони спростовуються відомостями, що зафіксовані на відеозаписі, в тому числі і пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про те, що ключі від автомобіля знаходилися у ОСОБА_5 , в сукупності своїй доводять, що водієм транспортного засобу був саме ОСОБА_1 
ОСОБА_1 не вносив будь-яких заперечень до протоколу, щодо обставин, зазначених у ньому.
Про те, що автомобілем керував ОСОБА_5 , ОСОБА_1 вказав лише під час судового розгляду. 
Суд обґрунтовано визнав таку позицію ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_7 , як намагання сприяти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності. 
Суд першої інстанції належним чином забезпечив право ОСОБА_1 на захист, зокрема надав можливість ознайомитися з матеріалами справи захиснику, отримати копію технічного запису відеофіксації подій, проаналізував позицію ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів, висловлених в судовому засіданні.
Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд зробив на підставі сукупності досліджених доказів і навів мотиви з яких він приймає до уваги одні докази та відхиляє доводи сторони захисту. 
Стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.
Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.
Суд першої інстанції при розгляді справи дотримався норм матеріального закону та процесуального права. 
За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гонтаренка Артема Костянтиновича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Залишити без змін постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя
       Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна