СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р.                                                                 Справа № 917/963/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М., 
при секретарі судового засідання Семенові О.Є.,
За участю представників сторін:
від позивача: Соколов Л.М. - генеральний директор, наказ №8-к від 20.02.2020;
від відповідача: не з`явились;
від третьої особи: не з`явились;
Розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Чутове", смт. Чутове, Полтавська область, (вх. 3095 П/2),
на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 (повний текст складено 22.09.2020) у справі №917/963/20 (суддя Семчук О.С.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт",                 м. Харків,
до відповідача Державного підприємства "Чутове", смт. Чутове, Полтавська область,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м.Харків,
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт" (надалі – ТОВ "Оптимус Еліт") звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Чутове" (надалі – ДП "Чутове") про стягнення заборгованості за Договором поставки №26/07-19 від 26.07.2019 у загальному розмірі 415157,13 грн., з яких 310022,00 грн. основного боргу, 7389,57 грн. 3% річних, 66684,46 грн. пені та 31061,10 грн. інфляційних. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №26/07-19 від 26.07.2019, укладеного між третьою особою - ТОВ "Азотфострейд" (правонаступником якого є позивач - ТОВ "Оптимус Еліт") та відповідачем - ДП "Чутове" щодо необхідності повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 310022,00 грн. основного боргу, 48388,91 грн. пені, 406,59 грн. 3% річних, 5382,26 грн. судового збору.
Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості доводів позивача про те, що заборгованість відповідача за поставлений по Договору поставки №26/07-19 від 26.07.2019 товар перед третьою особою (ТОВ "Азотфострейд") складає 310022,00 грн. Разом з тим, судом з`ясовано, що 27.04.2020 між ТОВ "Оптимус Еліт" та ТОВ "Азотфострейд" укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20, згідно умов якого позивач набув право вимагати від відповідача сплати коштів за поставлений третьою особою і отриманий відповідачем без зауважень товар в сумі 310022,00 грн., а також оплати штрафних санкцій за прострочення виконання боргових зобов`язань за цим Договором. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 310022,00 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними і достатніми доказами, а отже підлягає задоволенню. 
Місцевим судом також здійснено власний розрахунок пені з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, та встановлено, що стягненню підлягає сума 48388,91 грн., яка обмежується шестимісячним строком нарахування. Також, встановивши факт отримання відповідачем вимоги позивача про сплату основного боргу не раніше 30.04.2020, суд дійшов висновку, що нарахування інфляційних втрат та річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач може здійснювати лише з цієї дати, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 31061,10 грн. відмовлено, а вимоги щодо стягнення 3% річних задоволено частково, а саме за період з 30.04.2020 по 15.05.2020 на суму 406,59 грн. В іншій частині стягнення 3% річних відмовлено. 
Не погодившись із вищевказаним рішенням, ДП "Чутове" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи. 
В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:
- суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача відносно того, що при укладенні між ТОВ "Оптимус Еліт" та ТОВ "Азотфострейд" Договору відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 від 27.04.2020 сторони зафіксували своє недотримання вимог ст. 517 Цивільного кодексу України, оскільки із умов цього правочину вбачається передача первісним кредитором новому саме копій первинних документів, проте оригінали документів, якими підтверджується право вимоги позивачу передані не були. Також, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі документів, який має бути невід`ємним додатком до договору та довіреність, що передбачена умовами пункту 5.3 цього Договору;
- позивачем не надано ані відповідачу, ані суду першої інстанції доказів переходу до нього права вимоги у зобов`язанні ДП "Чутове" перед ТОВ "Азотфострейд", що в силу вимог ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України звільняє відповідача (боржника) від необхідності виконувати обов`язок перед позивачем;
- в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звертав увагу, однак суд не надав належної правової оцінки тому факту, що позивач не мав в наявності оригіналів документів, і тому позов подано з порушенням вимог п. 5 ст. 91 ГПК України, якою передбачено необхідність підтвердження учасником справи відповідність поданих ним копії документів оригіналам. Натомість місцевий господарський суд прийняв рішення за наслідком дослідження додатків до позову, які не можуть вважатися належними доказами відповідно до вимог процесуального  законодавства, що є підставою для скасування такого судового акту і прийняття нового про відмову у задоволенні позову.    

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 для розгляду апеляційної скарги у справі №917/963/20 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя                    Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.              
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 апеляційну скаргу ДП "Чутове" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати до Східного апеляційного господарського суду докази направлення апеляційної скарги третій особі відповідно до вимог ст. 259 ГПК України.
На виконання вимог ухвали суду від 18.11.2020 ДП "Чутове" у встановлений судом строк надано заяву про усунення недоліків, до якої додано докази направлення апеляційної скарги третій особі.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 у зв`язку із перебуванням судді Плахова О.В. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у справі №917/963/20 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя              Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Чутове" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20; встановлено учасникам судового процесу строк до 22.12.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи; призначено справу до розгляду на 20.01.2021 о 14:15 год.
У встановлений судом строк позивач та третя особа не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направили його на  адресу апеляційного суду.
Присутній у судовому засіданні 20.01.2021 представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 без змін. 
Генеральним директором ТОВ "Оптимус Еліт" у судовому засіданні надано для огляду суду оригінали документів, які були передані позивачу від третьої особи за укладеним між сторонами Договором відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 від 27.04.2020.
Представники відповідача (апелянта) та третьої особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Згідно частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать досліджені судом матеріали справи, 26.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (постачальник) та Державним підприємством "Чутове" (покупець) укладено Договір поставки №26/07-1917 (надалі – Договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар, а саме мінеральні добрива, у кількості за ціною та на умовах, визначених даним Договором та Додатками, що є невід`ємними додатками до даного Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п.1.1. Договору).
Згідно п. 2.1 Договору постачальник передає покупцю товар в загальній кількості 11 тон (+/-5%) на умовах визначених у Додатках до даного Договору.
В пункті 2.2. Договору сторони передбачили, що товар повинен бути сертифікований, а якість товару – відповідати ДСТУ і вимогам, що пред`являються до такого виду товарів.  
Загальна сума Договору становить 1100022,00 грн. (п. 3.1 Договору).
Пунктом 4.1. Договору обумовлено, що оплата товару здійснюється згідно з Додатками до даного Договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем прямим банківським перерахунком на поточний рахунок постачальника на підставі виставлено останнім рахунку-фактури.
За умовами п. 5.3 Договору факт передачі товару покупцю виникає в момент приймання товару та підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін та отриманням довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.
За порушення строків оплати згідно пункту 6.3 Договору покупець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
До вказаного Договору сторони уклали Специфікацію (Додаток №1 від 26.07.2019), в якій між сторонами погоджено найменування товару - Органічне добриво рідке, концентроване "Біогумат У", його кількість -11 тон, а також загальну вартість товару з ПДВ - 1100022,00 грн.
В пункті 3 Специфікації сторони передбачили умови оплати за Товар, а саме: 100% передоплати перераховується покупцем протягом 3 банківських днів включно з дати підписання даного Договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Строки та умови поставки товару закріплено в пункті 4 Специфікації, а саме: товар поставляється партіями протягом 7 робочих днів з дати надходження передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. Датою поставки кожної партії товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній.
26.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" виставило на оплату відповідачу рахунок-фактуру №СФ-000166 на суму 1100022,00 грн. (а.с. 39, т.1), а Державне підприємство "Чутове" платіжним дорученням №26 від 29.07.2019 перерахувало постачальнику частину грошового зобов`язання у розмірі 400000,00 грн. (а.с.40, т.1). 
На виконання умови Договору поставки №26/07-1917 від 26.07.2019 постачальник поставив покупцю всю партію обумовленого товару, а саме 11 тон біогумату "У" на загальну суму 1100022,00 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №РН-000224 від 29.07.2019 (а.с. 41, т.1), яка підписана уповноваженими особами сторін і скріплена печатками підприємств. 
Також, факт поставки товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 224 від 29.07.2019 (а.с. 42, т.1).
Крім того,  відповідач платіжним дорученням №27 від 30.07.2019 перерахував на виконання умов Договору постачальнику 390000,00 грн. по рахунку №СФ-000166 від 26.07.2019, отже, залишок неоплаченого грошового зобов`язання ДП "Чутове" перед ТОВ "Азотфострейд" складає 310022,00 грн.
27.04.2020 між ТОВ "Оптимус Еліт" та ТОВ "Азотфострейд" укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 (надалі - Договір цесії).
За умовами пункту 1 Договору у порядку та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ "Азотфострейд" (цедент) відступає ТОВ "Оптимус Еліт" (цесіонарію), а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за Договором поставки №26/07-19 від 26.07.2019 між цедентом і ДП "Чутове" (боржник за Договором цесії).
За відступлення права вимоги цесіонарій сплачує цедентові плату в розмірі 50000,00 грн., яка підлягає сплаті до 31 грудня 2020 року (п. 2 Договору цесії).
За даним договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання таких обов`язків: 
а) повернення боржником коштів за поставлений і отриманий боржником без зауважень товар, а саме біогумат "У" в сумі 310022,00 грн. та оплату штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19 (п. 3 Договору цесії).
До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення цього Договору.
Звертаючись до господарського суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідач ігнорує неодноразові вимоги нового та первісного кредиторів про необхідність виконання умов Договору поставки, і станом на момент подання позовної заяви остаточного розрахунку за поставлений товар так і не здійснено. Позивачем та третьою особою було належним чином повідомлено відповідача про зміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується листом ТОВ "Азотфострейд" №27/04 від 27.04.2020, а також листом ТОВ "Оптимус Еліт", направленими відповідачу із вимогою сплатити заборгованості в сумі 310022,00 грн. та 60000,00 грн. штрафних санкцій на підставі Договору цесії. Відповідач не заперечує наявність боргових зобов`язань, про що свідчить складений між ДП "Чутове" та ТОВ "Азотфострейд" акт звіряння взаємних розрахунків за період 2019 року, проте ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань, вимоги позивача та третьої особи залишені без задоволення, борг в сумі в сумі 310022,00 грн. не сплачено.
Крім того, у зв`язку з порушенням строків оплати заборгованості позивач нарахував на підставі пункту 6.3 Договору та просив стягнути з відповідача за період з 30.07.2019 по 15.05.2020 пеню в розмірі 66684,46 грн., а також нараховані на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України 7389,57 грн. річних та 31061,10 грн. інфляційних втрат за період з липня 2019 року по квітень 2020.
Як вже зазначалось, Господарським судом Полтавської області 17.09.2020 ухвалено рішення у справі №917/963/20, яким позов задоволено частково.  
За висновком суду першої інстанції, позивачем належним чином доведено та документально підтверджено факт наявності у відповідача основної заборгованості за Договором поставки №26/07-1917 від 26.07.2019, а  в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно умов вказаного Договору поставки та Договору відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 від 27.04.2020, яким первісний кредитор (третя особа) відступив новому кредитору (позивачу) право вимагати сплату відповідачем основної заборгованості в розмірі 310022,00 грн. та пені, строк нарахування якої повинен відповідати ч. 6 ст. 232 ГК України. Суд першої інстанції встановив дату отримання відповідачем вимоги позивача про сплату основного боргу (30.04.2020), у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у стягненні інфляційних втрат та про часткове задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних, а саме за період з 30.04.2020 по 15.05.2020 на суму 406,59 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам по суті спору, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як свідчать досліджені судом матеріали справи між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Державним підприємством "Чутове" за Договором поставки №26/07-1917 від 26.07.2019 склалися правовідносини з поставки товару.
Відповідно до  ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), яка кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
В силу положень ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Азотфострейд" та ДП "Чутове" в пункті 3.1. Договору поставки погоджено, що загальна сума договору становить 1100022,00 грн. 
Оплата товару здійснюється згідно Додатками до даного договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останні рахунку-фактури (п. 4.1. Договору).
В пункті 3 Специфікації, яка є Додатком до Договору поставки, сторони передбачили умови оплати за Товар, а саме: 100% передоплати перераховується покупцем протягом 3 банківських днів включно з дати підписання даного Договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Як також встановлено, 26.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" виставило ДП "Чутове" рахунок-фактуру №СФ-000166 на суму 1100022,00 грн., який відповідач за умовами пункту 3 Специфікації мав оплатити протягом 3 банківських днів, тобто до 31.07.2019 включно.
Проте, відповідач сплатив на користь третьої особи: згідно платіжного доручення №26 від 29.07.2019 - 400000,00 грн. та згідно платіжного доручення №27 від 30.07.2019 - 390000,00 грн. Всього сплачено 790000,00 грн.
Згідно наявних в матеріалах справи видаткової накладної №РН-000224 від 29.07.2019 та товаро-транспортної накладної №224 від 29.07.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" поставлено Державному підприємству "Чутове"  товар на загальну суму 1100022,00 грн.
Отже, заборгованість відповідача за поставлений по Договору товар складає 310022,00 грн.
Доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань перед третьою особою зі сплати заборгованості в сумі 310022,00 грн. матеріали справи не містять.
27.04.2020 між ТОВ "Оптимус Еліт" та ТОВ "Азотфострейд" укладено та підписано Договір відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20, за умовами якого у порядку та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ "Азотфострейд" (цедент) відступає ТОВ "Оптимус Еліт" (цесіонарію), а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за Договором поставки №26/07-19 від 26.07.2019 між цедентом і ДП "Чутове" (боржник за Договором цесії) (п. 1 Договору цесії)
За даним договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання таких обов`язків: 
а) повернення боржником коштів за поставлений і отриманий боржником без зауважень товар, а саме біогумат "У" в сумі 310022,00 грн. та оплату штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19 (п. 3 Договору цесії).
До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення цього Договору.
Право вимоги, що відступається за умовами пункту 4 Договору цесії засвідчується:
- Договором, зазначеним у пункті 1 даного Договору;
- Видатковою накладною  №РН-000224 від 29.07.2019;
- Товарно-транспортною накладною №224 від 29.07.2019;
- Актом звіряння взаємних розрахунків за період 2019 рік між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" та Державним підприємством "Чутове".
Відповідно до п. 5 Договору цесії, копії документів, визначених у пункті 4 даного Договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, що відступається за даним Договором, передаються цедентом цесіонарію у момент підписання сторонами даного Договору і є його невід`ємною частиною.
Умовами п. 12 Договору цесії передбачено, що даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 3 ст. 656 ЦК України унормовано, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З урахуванням вищенаведених норм цивільного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснення цесії, а отже, і набуття статусу нового кредитора у зобов`язанні, підтверджується саме договором цесії, укладеним між старим та новим кредитором, а не переданням доказів щодо виникнення та розміру зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги про те, що сам лише факт відсутності передачі старим кредитором новому оригіналів документів, які підтверджують право вимоги  є підставою для застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 517 ЦК України, і тягне безумовну відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі, судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги.
Як вже зазначалося, відповідно до приписів статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Аналіз наведеного положення дозволяє дійти висновку про те, що ч. 2 ст. 517 ЦК України у першу чергу спрямована на захист майнового права боржника, який не зобов`язаний виконувати свого обов`язку до тих пір поки не пересвідчиться, що виконуватиме його належному кредиторові.
При цьому суд зазначає, що предметом договору про відступлення права вимоги є саме право (вимога), а не підтверджуючі його документи, які лише доводять наявність такого права, його зміст та виникнення і не мають ніякого відношення до статусу цесіонарія. 
Передача цедентом цесіонарію документів, що підтверджують саме відступлене право вимоги, означає виконання додаткового юридичного обов`язку, наявного у цедента в силу закону, а не в силу договору цесії.
Здійснення цесії, а отже, і набуття статусу нового кредитора у зобов`язанні, підтверджується саме договором цесії, укладеним між старим та новим кредитором, а не переданням доказів щодо виникнення та розміру зобов`язання.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 913/675/17, від 24.06.2020 у справі №913/843/14.
В той же час аргументи заявника апеляційної скарги про те, що в Договорі відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 від 27.04.2020 сторони зафіксували своє недотримання вимог статті 517 ЦК України з  тих підстав, що за умовами цього договору вбачається передача первісним кредитором новому копій первинних документів, а не їх оригіналів, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вирішальним у даному випадку є саме право (вимога), котра підтверджується Договором цесії, а не оригінали підтверджуючих документів, а доказами, що підтверджують перехід цього права до цесіонарія, тобто ті документи, які пред`являються новим кредитором боржнику для підтвердження свого статусу, зокрема, є договір про відступлення права вимоги. 
Враховуючи положення статті 517 ЦК України надання оригіналів підтверджуючих документів може бути здійснено на вимогу боржника.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що у Договорі відступлення права вимоги (цесії) №27/4/20 від 27.04.2020 визначено про відступлення права  вимоги  від боржника коштів за поставлений товар в сумі 310022,00 грн. та сплату штрафних санкцій за прострочення виконання боргових зобов`язань. Вказаний договір про відступлення права вимоги набрав чинності згідно пункту 12 цього Договору, не визнавався судом недійсним і не має ознак нікчемності, а тому не існує жодних об`єктивних підстав вважати, що вказаний правочин не створює правових наслідків, у тому числі наслідку щодо набуття позивачем повного обсягу прав у зобов`язанні за Договором поставки №26/07-1917 від 26.07.2019.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження заявника апеляційної скарги про відсутність у відповідача оригіналів підтверджуючи документів, враховуючи наступне. 
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
В судовому засіданні апеляційної інстанції, проведеному 20.01.2021 присутній директор ТОВ "Оптимус Еліт" пояснив, що оригінали документів, які підтверджують право вимоги надавались ним для огляду суду першої інстанції.
Крім того, колегією суддів апеляційного суду в судовому засіданні також перевірено наявність та оглянуто оригінали Договору поставки №26/07-1917 від 26.07.2019, видаткову накладну  №РН-000224 від 29.07.2019, товарно-транспортну накладну №224 від 29.07.2019, акт звіряння взаємних розрахунків за період 2019 рік між ТОВ "Азотфострейд" та ДП "Чутове".
В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти всіх поданих позивачем документів, а ставить під сумнів виключно наявність у позивача оригіналів підтверджуючих право вимоги документів.
З цього приводу колегія суддів зауважує, що дійсно, в силу положень ч. 6 ст. 91 ГПК України у господарського суду є можливість не брати до уваги копії доказів проти яких відповідачі заперечують, але такі дії суди мають застосовувати виключно з урахуванням усіх доводів сторін та доказів, які подаються ними у підтвердження таких доводів.
Суд може не брати до уваги копію письмового доказу, якщо сторона не подала його оригіналу, проте якщо у суду або у учасника сторони є обґрунтовані сумніви щодо відповідності цієї копії оригіналу. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.08.2019 у справі № 910/3699/18.
Матеріали справи не містять даних стосовно того, що відповідач звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування оригіналів вищевказаних документів, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, а суд відмовив у його задоволенні або позивачем на вимогу суду не було надано оригіналів таких доказів. Про зазначене апелянт не вказує й під час перегляду рішення місцевого господарського суду в суді апеляційної інстанції.
Як вже вище зазначалось, в судовому засіданні 20.01.2021 колегією суддів апеляційної інстанції було оглянуто надані ТОВ "Оптимус Еліт" оригінали всіх вищевказаних копій доказів, які подавались разом з позовною заявою. І також представник позивача пояснив, що такі оригінали досліджувались судом першої інстанції. 
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність акту приймання-передачі підтверджуючих право вимоги документів, оскільки судом встановлено фактичну наявність у позивача оригіналів поданих ним копій документів.
Статтями 74 та 76 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Проте, відповідач не наводить доводів та не надає будь-яких належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76 – 77 ГПК України доказів на підтвердження відсутності підстав для виконання взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №26/07-1917 від 26.07.2019 в сумі основного боргу 310022,00 грн., а також доказів спалити заборгованості за отриманий товар. Відповідач також не надає доказів, що підтверджують його звернення до нового кредитора із вимогою пересвідчитись у наявності оригіналів документів.
При цьому, саме лише посилання апелянта на відсутність в додатках до позову довіреності, яка передбачена п.5.3. Договору поставки, що наведене у якості підстав для висновку про відсутність підтвердження здійснення поставки товару, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на те, що: 
- в процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заперечував факту отримання 29.07.2019 від ТОВ "Азотфострейд" товару на суму 1100022,00 грн., а наводив лише доводи про відсутність доказів на підтвердження відповідності якості такого товару, і такі аргументи вичерпно відхилено місцевим судом; 
- відповідач отримав товар без будь-яких зауважень та не повернув його постачальнику у зв`язку з відсутністю сертифікату якості на товар;
- відсутні докази звернення відповідача безпосередньо до постачальника ТОВ "Азотфострейд" з вимогою про передачу сертифікату якості на товар; 
- в матеріалах справи міститься підписаний між відповідачем та третьою особою Акт звіряння за 2019 рік, в якому заборгованість у розмірі 310022,00 грн. визнана ДП "Чутове".
Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, а також приписи законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 310022,00 грн.
Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 66684,46 грн., нараховану на підставі пункту 6.3 Договору поставки на суму боргу за період з 30.07.2019 по 15.05.2020.
В пункті 6.3 Договору сторони дійшли згоди, що за порушення строків оплати покупець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 3 Договору цесії позивач набув право вимагати від відповідача оплати штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем при нарахуванні пені не було враховано вимоги частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
За таких обставин, місцевий господарський суд, здійснивши власний перерахунок пені, дійшов арифметично правильного та обґрунтованого висновку, з яким також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що стягненню підлягає пеня в сумі 48388,91 грн.
Також, позивачем було нараховано на підставі на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 7389,57 грн. та 31061,10 грн. інфляційних втрат.
Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За умовами пункту 3 Договору цесії позивач набув право вимагати від відповідача сплати основного боргу та штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19. 
Статтею  514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, оскільки умовами Договору цесії не пердбачено перехід до нового кредитора права вимагати від боржника 3% річних та інфляційні втрати, які виникли за невиконання зобов`язань перед старим кредитором, ТОВ "Оптимус Еліт" в силу вимог ст. 514 ЦК України має право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати з моменту прострочення відповідачем грошового зобов`язання з оплати суми боргу саме перед позивачем як новим кредитором.
Враховуюче наведене нормативно правове регулювання, а також умови Договору цесії, судом першої інстанції вірно з`ясовано, що обов`язок з оплати суми основного боргу у відповідача виник саме після пред`явлення до нього відповідної вимоги позивача.
Разом з тим, у справі відсутні докази надсиланням позивачем письмової вимоги відповідачу про сплату основного боргу за Договором поставки  та Договором цесії у розмірі 310022,00 грн., 
В той же час в матеріалах справи міститься лист ДП "Чутове" №52 від 30.04.2020, в якому викладена відповідь відповідача на письмову вимогу ТОВ "Оптимус Еліт", і тому, за відсутності інших доказів отримання письмової вимоги, місцевий господарський суд правомірно виходив з того, що станом на вказану дату відповідач отримав вимогу позивача про сплату основного боргу.
З огляду на встановлені обставини, нарахування інфляційних втрат та річних відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивач міг здійснювати з 30.04.2020, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 31061,10 грн. як таких, що нараховані до моменту виникнення у відповідача зобов`язання перед позивачем. Вимоги щодо стягнення 3% річних обґрунтовано задоволено частково, а саме: за період з 30.04.2020 по 15.05.2020 на суму 406,59 грн., а в іншій частині стягнення 3% річних, нарахованих до вищенаведеної дати виникнення грошового зобов`язання, правомірно відмовлено.
Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДП "Чутове" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129,   269,   270,   275,   276,   281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Чутове" на рішення Господарського суду Потавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Потавської області від 17.09.2020 у справі №917/963/20 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий  суддя                                                                      Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                              Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                              Л.М. Здоровко

Повний текст постанови складено 28.01.2021.