КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №369/15081/2019                                                                            Головуючий у І інстанції - Ковальчук Л.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/4372/2021                                      Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
23 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення грошових коштів за угодами, 
 
встановив:
 
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Петрівський квартал 2», ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення грошових коштів за угодами, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2017 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №19/ЛУ26-А . 
За даним договором ОСОБА_1 зобов`язувався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .
15 вересня 2017 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 було укладено договір №45551-А/2 купівлі-продажу деривативу за яким ОСОБА_1 зобов`язується прийняти й оплатити дериватив на майнові права на квартиру №19 . 
07 травня 2019 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №19/ЛУ26-А купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 15 вересня 2017 року.
За цим договором сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №19/ЛУ26-А від 15 вересня 2017 року з 07 травня 2019 року. 
Продавець ТОВ «Петрівський квартал 2» повертає покупцю грошові кошти в розмірі 647013 грн 60 коп. 
Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і становить невід`ємну частину договору №19/ЛУ26-А від 15 вересня 2017 року.
07 травня 2019 року ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору №45551-А/2. 
За цим договором сторони дійшли згоди розірвати договір №45551-А/2 від 15 вересня 2017 року. 
Продавець ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» повертає покупцю грошові кошти в розмірі 635436 грн 60 коп. 
Однак відповідачі прострочили зобов`язання, грошові кошти не повернули, а тому, позивач має право на відшкодування 3 відсотків річних та інфляційних втрат на підставі с. 625 ЦК України.
Просив стягнути з ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 656718 грн та стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 645272 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 519705 грн.
Стягнуто з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 494536 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Петрівський квартал 2» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалося на те, що укладенням Додаткової угоди про розірвання Договору №19/ЛУ26-А купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 15 вересня 2017 року, ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 припинили дію Договору №19/ЛУ26-А купівлі-продажу майнових прав на квратиру від 15 вересня 2017 року, з 07 травня 2019 року.
Уклавши Додаткову угоду про розірвання Договору №19/ЛУ26-А купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 15 вересня 2017 року, Продавець та Покупець у правовідносинах між собою фактично припинили цивільні права та обов`язки.
Зазначає, що у ТОВ «Петрівський квартал 2» відсутнє зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо сплати коштів. 
Крім цього, звертає увагу, що вищевказаною угодою не встановлено конкретного строку повернення коштів Позивачу.
Після підписання сторонами додаткової угоди до Договору, позивач не пред`являв вимог до відповідача щодо сплати коштів у розумінні норм ч. 2 ст. 530 ЦК України.
На момент звернення до суду з позовом вже мають бути наявні порушення прав або інтересів заявника. У даному випадку позивач не довів суду що у відповідача на час звернення з позовом наступило зобов`язання повернути суму боргу позивачу. 
Просило скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Петрівський квартал 2».
Крім цього, апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року подало і ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що укладенням Додаткової угоди про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 підтвердили припинення дії договору купівлі-продажу Деривативу від 15 вересня 2017 року з 07 травня 2019 року.
Таким чином, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем щодо сплати коштів.
Крім цього, зазначає, що у додатковій угоді від 07 травня 2019 року до Договору купівлі-продажу деривативу строк повернення коштів ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» ОСОБА_1 не встановлений.
Після підписання сторонами додаткової угоди до Договору, позивач не пред`являв вимог до відповідача щодо сплати коштів.
На момент звернення до суду з позовом вже мають бути наявні порушення прав або інтересів заявника. У даному випадку позивач не довів суду що у відповідача на час звернення з позовом наступило зобов`язання повернути суму боргу позивачу. 
Просило скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген».
На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 через представника подав відзив, обґрунтовуючи його тим, що оскільки умовами і Договору (п.8.4.1) і Додаткової угоди про його розірвання (п. 2) встановлено зобов`язання Апелянта повернути Позивачу грошові кошти в розмірі635436,60 грн., які були отримані ним за цим договором, то таке зобов`язання має бути виконане Апелянтом в силу приписів ст. 525 ЦК України.
Більше того, про усвідомлення та визнання зобов`язання повернути Позивачу кошти в розмірі 635436,60 грн., які були отримані за договором свідчить також і поведінка апелянта, а саме: перерахування коштів на банківський рахунок позивача за платіжними дорученнями №5390 від 30 січня 2020 року на суму 15000 грн., №5437 від 12 лютого 2020 року на суму 30000 грн., №5498 від 21 лютого 2020 року на суму 15000 грн., №5552 від 06 березня 2020 року на суму 30736,60 грн., №5588 від 12 березня 2020 року на суму 45000 грн.
Так, апелянтом було частково виконано зобов`язання на суму 135736,60 грн.
Разом з цим, в порушення вимог ст. 526 ЦК України, апелянт не виконав своїх зобов`язань із повернення коштів. Борг на дату звернення із позовною заявою складав 635736,60 грн., та за час розгляду справи у суді першої інстанції зменшився до 500000 грн.
Звертає увагу, що обов`язок негайного виконання апелянтом зобов`язань із повернення боргу випливає із суті Додаткової угоди, яка спрямована на розірвання (припинення) Договору, тобто, з огляду на укладення Додаткової угоди у Апелянта перестала існувати правова підстава для утримання у себе коштів, отриманих від Позивача на підставі Договору, відповідно такі кошти  мали б бути негайно повернуті Позивачу.
Звертає також увагу на те, що у зв`язку з розірванням Договору Апелянт не зазнає жодних негативних наслідків, та має можливість укласти новий договір купівлі-продажу деривативу з новим           покупцем. 
Просив апеляційну скаргу ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2017 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №19/ЛУ26-А . 
За даним договором ОСОБА_1 зобов`язувався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_2 .
15 вересня 2017 року між ТОВ «Компанія з управління деривативами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 було укладено договір №45551-А/2 купівлі-продажу деривативу за яким ОСОБА_1 зобов`язується прийняти й оплатити дериватив на майнові права на квартиру №19 .
07 травня 2019 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №19/ЛУ26-А купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 15 вересня 2017 року.
За цим договором сторони погодили, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №19/ЛУ26-А від 15 вересня 2017 року з 07 травня 2019 року. 
Продавець (ТОВ «Петрівський квартал 2») повертає покупцю грошові кошти в розмірі 647013 грн 60 коп. 
Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і становить невід`ємну частину договору №19/ЛУ26-А від 15 вересня 2017 року.
07 травня 2019 року ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору №45551-А/2. 
За цим договором сторони погодили, що сторони дійшли згоди розірвати договір №45551-А/2 від 15 вересня 2017 року. 
Продавець (ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген») повертає покупцю грошові кошти в розмірі 635436 грн 60 коп. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи відповідачами частково виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів, а саме ТОВ «Петрівський квартал 2» на суму 137013 грн 60 коп., ТОВ « Компанія з управління деривативами «Андере Ріхтінген» - 150769 грн 60 коп. 
Інша частина залишилась не повернутою, тому обґрунтованими є доводи позивача щодо стягнення з ТОВ «Петрівський квартал 2» - 510000 грн, а з ТОВ «Компанія з управління деривативами «Андере Ріхтінген» - 485000 грн.
Крім цього, оскільки відповідачі не виконали свого обов`язку щодо повернення грошових коштів у день підписання додаткових угод - 07 травня 2019 року, з останніх підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За частиною 2 вищезазначеної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
По справі встановлено, що і умовами Договорів і умовами Додаткових угод про їх розірвання встановлено зобов`язання відповідачів повернути позивачу грошові кошти, які були отримані за цими договорами, а тому таке зобов`язання має бути виконане відповідачами в силу приписів ст. 525 ЦК України.
Крім цього, оскільки строк виконання зобов`язань відповідачами із повернення грошових коштів настав 07 травня 2019 року, то позивачем правомірно заявлено про стягнення 3% річних за 6 місяців прострочення, котрі передували зверненню до суду.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.   
Викладені в апеляційних скаргах доводи, зокрема що не встановлений строк у додаткових угодах є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки сторони уклали саме додаткові угоди до договорів та у додаткових угодах погодили, що вони становлять невід`ємну частину Договорів від 15 вересня 2017 року.
За таких обставин, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року була зупинена ухвалами Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року, у зв`язку із залишенням цього судового рішення без змін необхідно відновити його дію. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -  
постановив:
 
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін. 
Поновити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба