ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 205/10899/19 (2-а/205/67/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю:
                    представника позивача: Пащенко В.І.,
                    представника відповідача: Семєйко Н.Ю..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на рішення  Ленінського  районного суду м. Дніпропетровська  від 29 травня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Остапенко Н.Г.), прийняте у  м.Дніпро, у відкритому судовому засіданні, у справі  за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Спеціаліста І категорії – інспектора з паркування  відділу контролю  за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельнікова Віталія Станіславовича про визнання протиправною та  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, повернення суми штрафу, відшкодування моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
          19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:  визнати протиправною та скасувати постанову спеціаліста І категорії – інспектора з паркування  відділу контролю  за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельнікова Віталія Станіславовича про накладення адміністративного стягнення серії ІД №00037969 від 04.11.2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь позивача суму сплаченого штрафу у розмірі 127.50 грн.; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконним рішенням – постановою спеціаліста І категорії - інспектора з паркування  відділу контролю  за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельнікова Віталія Станіславовича про накладення адміністративного стягнення в сумі 3000 грн.; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що 21.10.2019 року позивач припаркував свій автомобіль Skoda Octavia A5, д.н.з НОМЕР_1 на тротуарі за адресою пр. Д.Яворницького, м. Дніпро в районі будинку 97К, із дотриманням правил дорожнього руху. Натомість, відповідач -1 протиправно прийняв постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушенням останнім п. 15.10 «б» ПДР України. Позивач зазначає, що відповідачем -1 не було належним чином встановлено обставини справи, не було з`ясовано дотримання позивачем відстані в 2 метри для вільного руху пішоходів тротуаром. На думку позивача оскаржувана постанова прийнята із порушенням вимог норм чинного законодавства, та відповідно підлягає скасуванню із закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача. Також, позивач просить стягнути з відповідача – 2 суму сплаченого штрафу за порушення норм ПДР України, а також витрат на правничу допомогу, крім того відповідач -2 повинен відшкодувати позивачеві моральну шкоду, завдану оскаржуваною постановою відповідача -1.
          Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою яка зводиться до доводів адміністративного позову, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, позов задовольнити в повному обсязі. 
           Дослідивши матеріали справи в межах  доводів апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2019 року інспектором з паркування  відділу контролю  за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельніковим Віталієм Станіславовичем була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення серії ІД №00037969, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..
          У відповідності до вказаної постанови, 21.10.2019 року в м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 97К встановлено стоянку транспортного засобу Skoda Octavia A5, д.н.з НОМЕР_1 на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), чим порушив вимоги пп. «б» 15.10 ПДР України.
          Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином підтверджено порушення позивачем пп. «б» 15.10 ПДР України, у зв`язку з чим, підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення – відсутні.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами ст. 14 Закону України  «Про дорожній рух»  визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до п.п. «б» «в» п. 15.10  Правил Дорожнього руху  України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі  ПДР  України) забороняється стоянка транспортніх зкасобів; на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);  на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Відповідно до ч. 1  ст. 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення  (далі  КУпАП), адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього  Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до  ст. 14-2 КУпАП).
Згідно зі  ст. 279-1 КУпАП,  у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою  статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до  ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою  статті 122 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Приписами ч. 3  ст. 122 КУпАП  встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Аналіз вказаних правових норм вказує на те, що  інспектор з паркування уповноважений притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки транспортного засобу.
При цьому, частиною 2  статті 77 КАС України  визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до  статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду було надано фотознімки. Здійснення фотофіксації адміністративного правопорушення також відображено в спірній постанові (Logic instrument Fieldbook K80V2).
Відповідно до наведених фотознімків, належний позивачу транспортний засіб  Skoda Octavia A5, д.н.з НОМЕР_1 року здійснив стоянку на тротуарі.
З матеріалів справи вбачається, що позивач обгрунтовує правомірність здійснення стоянки на тротуарі посиланням на п.п. «в» п. 15.10  ПДР  України, який визначає, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуара; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару  є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні  2 матерів для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу – джерела підвищеної  небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим  пішоходів, забезпечення їм вільного руху тротуаром. 
Однак, як вбачається з наданих відповідачем фотознімків, належний позивачу транспортний засіб був припаркований останнім на значному віддалені від краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, вказане, в силу наведених правових приписів зумовлювало розміщення транспортного засобу, з порушенням вимог п.п. «в» п. 15.10  ПДР  України, а відповідно обґрунтованої неможливості його застосування до спірних правовідносин і правомірного застосування суб`єктом владних повноважень п.п. «б» п. 15.10  ПДР  України.
Також, з наведених фотознімків вбачається, що вказаний автомобіль не був припаркований у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці, як то передбачено п. 15.6  ПДР  України.
Інших доказів або пояснень, які б підветрджували факт протиправності прийняття відповідачем спірної постанови, до суду не надавалось. 
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийняття відповідачем спірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та відсутності підстав для її скасування.
Відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення вказує на відсутність підстав для задоволення й похідних вимог про стягнення з відповідача суми сплаченого штрафу та моральної шкоди. 
В свою чергу, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , підстави для стягнення з відповідача-1 суми судових витрат на користь позивача – відсутні. 
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
            Рішення Ленінського  районного суду м. Дніпропетровська  від 29 травня 2020 року в адміністративній справі №205/10899/19 (2а/205/67/20)     – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай