ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
12 березня 2021 року 
м. Чернівці
справа № 727/10515/20
провадження 822/280/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,
секретар Вовкун Н.Ю.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2021 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів у даній справі, а саме інформації з Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_1 кордону на виїзд з України та на в`їзд на територію України протягом 2019-2020 років. 
Просив задовольнити клопотання з метою встановлення доходу позивачки та встановлення чи спростування факту проживання останньої з дітьми.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , про витребування доказів з Державної прикордонної служби України відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що інформація з Державної прикордонної служби України про перетин кордону на виїзд з України та на в`їзд на територію України позивачки ОСОБА_1 за період з 2019-2020 року не має жодного значення для розгляду даної справи, оскільки спір між сторонами виник у даній справі, починаючи з 10 грудня 2020 року, тому вказані докази не зможуть підтвердити чи спростувати обставини, на які посилається позивачка в позовній заяві.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційний скарзі ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву в повному обсязі.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції незаконна, необґрунтована, неповно встановлено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що зібрана інформація буде стосуватися матеріального становища позивачки, яке відповідно до приписів ст. 182 СК України підлягає врахуванню судом при визначенні розміру аліментів, тому таке клопотання підлягає задоволенню.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала відповідає зазначеним вимогам закону.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до частини 1-3 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб,повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
За змістом частини другої статті 116 ЦПК України одним зі способів забезпечення доказів є витребування доказів.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 757/30485/19-ц.
Зі змісту заяви про витребування доказів вбачається, що ОСОБА_2  просив витребувати інформації з Державної прикордонної служби України про перетин кордону на виїзд з України та на в`їзд на територію України ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років. Обґрунтовуючи заяву про витребування доказів, зазначив, що вказана інформація може підтвердити доходи позивачки та встановити чи спростувати факт проживання дітей разом з нею. 

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частинами другою і третьою статті 12, частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи, судом не повинні прийматися.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів, які ОСОБА_1 просила стягнути на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, починаючи з дати пред`явлення позову – 10 грудня 2020 року. 

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 

З тлумачення норм статті 199 СК України слідує, що предметом доказування у справах про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей є потреба доньки, сина у зв`язку з цим в отриманні такої матеріальної допомоги, а також матеріальне становище платника аліментів, тобто можливість ним надавати таку допомогу.

Отже, отримання інформації про перетин позивачкою державного кордону України протягом 2019-2020 років, з метою підтвердження її доходів та того, що діти проживають разом з нею, не стосуються предмета спору й предмета доказування у даній справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про витребування доказів.
Аргументи апеляційної скарги є безпідставними та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм процесуального права.
Отже, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин, апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382  ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Головуючий                                                М.І. Кулянда 
Судді:                                                       Н.К. Височанська
О.О. Одинак