УХВАЛА
03 березня 2021 року 
Київ
справа №140/7806/20
адміністративне провадження №К/9901/5214/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стрелець Т.Г., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Волинь» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №140/7806/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Волинь» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Волинь» звернулося з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.05.2020 №ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1 в сумі 47 230, 00 грн., №ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2 в сумі 47     230,00 грн. та №ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-3 в сумі 236 150, 00 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.05.2020 №ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-1 та №ВЛ-72/1645/НП/ПД/АВ/ТД-ФС-2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 залишено без змін.
Не погоджуючись із рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, вважаючи судові рішення такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що за змістом частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права   винятково в тому разі:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз конструкції частини четвертої статті 328 КАС України дає підстави для висновку, що зазначена норма містить дві умови, які в сукупності складають зміст категорії «підстави касаційного оскарження судових рішень».
Зміст першої з цих умов полягає в тому, що в касаційній скарзі обов`язково має зазначатися, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржених судових рішень. Ця умова має бути дотримана під час касаційного оскарження усіх судових рішень, визначених частиною першої статті 328 КАС України - рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, та постанов суду апеляційної інстанції.
Своєю чергою друга умова передбачає, що особа, яка подає касаційну скаргу, окрім зазначення неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права, має також навести одну з обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, підставою для касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах, що не належать до справ незначної складності, є зазначення фактів неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права та обов`язкове обґрунтуванням наявності однієї або кількох обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Позивач у касаційній скарзі як підставу для оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, та наводить перелік постанов Верховного Суду, які на думку скаржника мав би застосувати суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, але не зробив цього. Однак, обставини справи та висновки, зроблені Верховним Судом у справах №821/1157/16, № 2а-10138/12/2670, № 807/242/14, на які посилається скаржник, не є релевантними до обставин цієї справи, оскільки, оскаржуване судове рішення та вищезазначені постанови Верховного Суду прийняті за різних фактичних обставин справи, які у своїй сукупності не дозволяють встановити подібність правовідносин у цих справах та, відповідно, необхідність однакового застосування одних і тих самих положень законодавства.
Посилання скаржника на п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є не конкретизованим, оскільки при поданні касаційної скарги на підставі цього пункту необхідно зазначати щодо яких саме правовідносин Верховним Судом ще не сформовано правового висновку, а не абстрактно на це посилатися.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку з викладеним, заявнику слід викласти інші підстави для касаційного оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021.
Керуючись приписами статей 169, 329, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Волинь» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №140/7806/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Волинь» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов -    залишити без руху.
Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом належного обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ст. 330 КАС України, в установлений судом строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Надіслати скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.Ю. Бучик 
 Т.Г. Стрелець ,
Судді Верховного Суду