УХВАЛА
 
17 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 488/2019/17
провадження № 61-17582св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
треті особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Корабельний відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Державне підприємство «СЕТАМ», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в складі колегії суддів: 
Кушнірової Т. Б., Лівінського І. В., Тищук Н. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , в якому просив визначити частку батька, який помер, у майні подружжя, що складається із земельної ділянки загальною площею 588,00 кв. м (далі - земельна ділянка) та нежитлових приміщень сауни з мансардою загальною площею 317,70 кв. м (далі - нежитлове приміщення сауни 
з мансардою, сауна з мансардою) за адресою: 
АДРЕСА_1 , встановити факт його постійного проживання з батьком на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на 1/4 частку вказаного майна в порядку спадкування за законом.
 
Одночасно ОСОБА_1 просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Корабельному відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі -Корабельний ВДВС) та Державному підприємству «Сетам» (далі - ДП «Сетам») до вирішення спору по суті вчиняти виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 48731254, у тому числі проводити торги з продажу вказаного нерухомого майна.
 
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2017 року заяву задоволено. Заборонено Корабельному ВДВС та ДП «Сетам» вчиняти виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 48731254 стосовно вказаної земельної ділянки та нежитлових приміщень сауни з мансардою.
 
20 серпня 2020 року заступник начальника управління - начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ примусового виконання, відділ) звернувся до суду з клопотанням про заміну заходів забезпечення позову.
 
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2020 року 
в задоволенні клопотання заступника начальника управління - начальника відділу примусового виконання прозаміну заходів забезпечення позову відмовлено.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
25 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 
2020 року та залишити в силі ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2020 року.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, 
що в апеляційному порядку перегляду підлягають лише ті ухвали суду, 
що перешкоджають подальшому провадженню у справі, а в цьому випадку апеляційний суд порушив норми статті 374 ЦПК України, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову в заміні заходу забезпечення позову 
не перешкоджає провадженню у справі.
 
Апеляційний суд не врахував, що заміна одного заходу забезпечення позову іншим можлива лише за клопотанням учасника справи, а заявник - відділ примусового виконання - не є учасником справи № 488/2019/17, у межах якої вжито заходів забезпечення позову та у межах якої подано заяву про зміну цих заходів. 
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з Корабельного районного суду 
м. Миколаєва.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року справу призначено 
до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження 
без повідомлення учасників справи колегією в складі п`яти суддів.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 10 листопада 2020 року підлягає закриттю з огляду на таке.
 
Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Однією із основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо 
від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні 
чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову. 
 
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після 
їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Оскаржуваною постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року скасовано ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва 
від 01 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну заходів забезпечення позову, справу направлено для продовження розгляду 
до суду першої інстанції.
 
У переліку судових рішень, які підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України ухвала про відмову в задоволенні клопотання про заміну заходів забезпечення позову не зазначена, тому підстав для відкриття касаційного провадження немає.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати 
від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги 
до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується 
у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services 
v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі      № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити. Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, 
що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності 
у порядку спадкування підлягає закриттю, оскільки це судове рішення 
не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності 
у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 10 листопада 2020 року закрити.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

 
Головуючий    Судді:	М. Є. Червинська   С. Ю. Бурлаков   В. С. Жданова   А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	В. М. Коротун