ПОСТАНОВА 
Іменем України

27 січня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 388/590/20
провадження № 22-ц/4809/281/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
       за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Садівник»,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року у складі судді Степанова С.В.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» про визнання правочинів недійсними та стягнення збитків, в якому просив визнати недійсними договір оренди землі від 01 квітня 2005 року, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований у ДП «Центр ДЗК» 30.05.2005 за № 407 та додаткову угоду від 03.03.2020, яка є невід?ємною частиною договору, номер запису про інше речове право 36296637 та договір оренди землі від 10 жовтня 2012 року, укладений між ним та ПСП «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі 23.11.2012 за № 352190004001801; стягнути з відповідача на його користь збитки в сумі 6780,00 грн.
Під час здійснення підготовчого провадження позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи для встановлення обставин на обґрунтування позовних вимог, в якому після уточнення просив проведення експертизи доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Призначена у справі судово-почеркознавча експертиза на вирішення якої поставлені наступні питання:
1) чи виконаний ОСОБА_1 підпис в договорі оренди землі, укладений 01 квітня 2005 року між ОСОБА_1 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у ДП «Центр ДЗК» 30.05.2005 року за № 407, що міститься у графі «Орендодавець____», чи він виконаний іншою особою із ретельним наслідуванням підпису?;
2) чи виконаний ОСОБА_1 підпис в договорі оренди землі, укладений 10 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та приватним сільськогосподарським підприємством «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі 23.11.2012 року за № 352190004001801, що міститься у графі «Орендодавець____», чи він виконаний іншою особою із ретельним наслідуванням підпису?
Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м.Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, офіс 361, засоби зв`язку 0567911756, 0567265400, електрона пошта dniprondise@ukr.net).
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність відповідно до статей 384, 385 Кримінального Кодексу України.
Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від проведення експертизи згідно зі ст. 109 ЦПК України, а саме у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може взнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Для проведення судово-почеркознавчої експертизи надано експертам матеріали цивільної справи № 388/590/20 з експериментальними та вільними зразками підписів та почерку позивача.
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача.
Строк виконання експертизи встановлено один місяць з дня надання всіх необхідних матеріалів для проведення експертизи.
Не погодившись з ухвалою суду, Приватне сільськогосподарське підприємство «Садівник» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду про призначення експертизи. 
       В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що підстави призначення експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз є необґрунтованими і не свідчать про неможливість або недоцільність проведення експертизи Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, який відповідно до п. 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 відноситься до зони обслуговування Кіровоградської області.
Твердження позивача про упередженість експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз є суб`єктивним припущенням і безпідставно обмежує обсяг прав і обов`язків установи, доброчесність та компетентність якої гарантоване Державою. До того, ж цивільно-процесуальне законодавство не передбачає права відводу установі в цілому, а лише конкретно визначеному експерту.
Відповідач звертає увагу, що не заперечував проти проведення судово-почеркознавчої експертизи та доручення її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Тобто, узгодження між сторонами щодо визначення експертної установи, фактично відбулося. Але різка зміна позиції позивача щодо визначення експертної установи, яка до того ж є абсолютно необґрунтованою, дає підстави для сумнівів в необ`єктивності та упередженості експертизи яка призначена ухвалою суду від 29.09.2020.
Вважає, що судом допущенні порушення основних принципів судочинства, визначених ч.3 ст.2 ЦПК України, таких як: рівність усіх учасників судового провадження перед законом та фактично обмежує права відповідача на справедливий судовий розгляд, не відповідає принципу верховенства права, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а питання щодо призначення експертизи потребує повторного вирішення з дотриманням цивільно-процесуального законодавства в суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти змісту і вимог апеляційної скарги відповідача, її доводи вважає безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що проведення експертизи Київським НДІСЕ або його структурним підрозділом Кропивницьким відділенням Київського НДІСЕ породжує конфлікт інтересів та виникнення сумніви в об?єктивному проведенні судово-почеркознавчої експертизи. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Позивач, будучи належним повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Призначаючи у справі судово-почеркознавчу експертизу, суд першої інстанції виходив із обставин справи, а саме позовних вимог, які обґрунтовуванні позивачем.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої він просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.22-23).
09.10.2020 позивач подав до суду уточнене клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи і просив доручити її проведення Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Яценко посилався на те, що керівником Кропивницького відділення Київського НДІСЕ є Лагода Костянтин Анатолійович , який довгий час проживав і працював експертом у м. Долинська і має багато знайомих. Через нього може чинитися вплив третіх осіб як на експертів Кропивницького відділення Київського НДІСЕ так і на експертів Київського НДІСЕ, що може вплинути на об?єктивність експертного висновку та викривити його результати (а.с.69-70).
Представник відповідача заперечував щодо проведення експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.
В свою чергу, задовольняючи клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи та доручаючи її проведення експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз суд виходив з того, що сторонами не досягнуто згоди, щодо визначення експертної установи, та надав перевагу експертній установі, щодо якої було заявлено клопотання позивача.
Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві закріплений п. 1 ст. 12 ЦПК України.
Пунктами 2-4 приведеної статті передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Надання оцінки ухвалі суду про призначення експертизи з точки зору належності та допустимості можливого висновку експерта, як доказу у справі, відноситься до виключної компетенції суду, який розглядає справу по суті, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).
Отже, висновок експерта судом буде оцінюватись разом з іншими доказами у справі, права на подання яких відповідач не позбавлений.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про призначення експертизи без врахування позиції відповідача у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Тобто, суд, приймаючи відповідне рішення, з урахуванням конкретних обставин справи та позицій сторін призначає експертизу та доручає її проведення відповідній експертній установі. В тому випадку, якщо сторони не досягнуть згоди щодо відповідної експертної установи суд самостійно визначає відповідну установу та доручає їй проведення експертизи.
За диспозицією вказаної статті суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно лише в тому випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо цього питання. При цьому, факт заперечення однією зі сторін щодо проведення експертизи установою/експертом, заявленою іншою стороною є визначальним. В такому випадку суд, дотримуючись балансу між інтересами сторін, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України) визначає відповідного суб`єкта проведення експертизи самостійно. Суд, ухвалюючи відповідне рішення з процесуального питання чи по суті, повинен дотримуватися положень та принципів діючого процесуального законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, доводи позивача та відповідача щодо призначення експертизи свідчить про відсутність домовленості між ними щодо експертної установи, оскільки кожна із сторін просила доручити різним суб`єктам проведення експертизи, заперечуючи при цьому проти доводів опонента.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. 
До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Відповідно до пункту 1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи.
У Додатку 1 до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, визначений перелік регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, відповідно до якого у зону обслуговування Київського науково-дослідного інституту судових експертиз входить Кіровоградська область. З цією метою створено Кропивницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (25000, місто Кропивницький, вулиця Волкова, будинок № 13Г).
Позивач мотивуючи призначення експертизи експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз посилався на те, що у випадку проведення експертизи Київським НДІСЕ або його структурним підрозділом Кропивницьким відділенням Київського НДІСЕ виникнуть сумніви в об?єктивному проведені судово-почеркознавчої експертизи.
Відповідач заперечував проти експертної установи вказаної позивачем, вважав його доводи необґрунтованими і такими, що жодним чином не свідчать про неможливість або недоцільність проведення експертизи експертною установою за зоною регіонального обслуговування. 
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
З матеріалів справи вбачається, що у сторін по справі була відсутня взаємна згода щодо вибору експертної установи. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України саме суд визначив експертну установу для проведення експертизи. Доказів того, що є потреба провести дослідження за участю декількох експертів - фахівців у одній галузі знань, матеріали справи не містять.
Колегія суддів погоджується з вибором судом першої інстанції установи, якій доручено проведення вказаної експертизи.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» залишити без задоволення.
Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань
Судді                                                                                         О.Л. Карпенко        
       С.І. Мурашко