ОКРЕМА ДУМКА

09 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/1134/17 (922/2368/20) 

Колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В. ухвалено постанову від 09.02.2021 про скасування ухвали господарського суду Харківської області від 03.08.2020 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 і направлення справи № 922/1134/17 (922/2368/20) у скасованій частині на новий розгляд до господарського суду Харківської області.
Мною, Суддею Касаційного господарського суду Жуковим С.В., при ухваленні зазначеної постанови, було висловлено окрему думку, суть якої полягає в наступному.
1. В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №922/1137/17 про визнання банкрутом дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг". 
2. Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2018 дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
3. Позивач, дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В., звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 , про  визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та припинення права власності.
4. Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2020, що залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2020, відмовлено у відкритті провадження у справі № 922/1134/17 за позовом ДП "Енвіжн-Холдинг" до ТОВ "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 та фізичної особи ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів та припинення права власності.
5. В зазначених судових рішеннях встановлено, що Позивач звернувся до господарського суду з позовними    вимогами   про   визнання   недійсними   договорів,   укладених   між ТОВ "Оптимум Фактор" та фізичними особами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а також про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно.
6. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУПБ:
Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. 
7. З системного аналізу вищенаведених приписів ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУПБ можна дійти висновку про те, що після відкриття провадження у справі про банкрутство спори щодо майна боржника, а також спори, які стосуються правочинів укладених боржником, розглядаються в межах справи про банкрутство за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.
8. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя продавати від свого імені майно яке є предметом іпотеки і належить на праві власності іпотекодавцю (в цьому випадку ДП "Енвіжн-Холдинг" - боржнику у справі про банкрутство № 922/1134/17).
9. Позовні вимоги, які стосуються визнання   недійсними   договорів,   укладених між іпотекодержатилем боржника у справі про банкрутство та фізичними особами, які набули майно, що було предметом іпотеки у порядку положень ст. 38 Закону України "Про іпотеку" до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, а також позовні вимоги про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно не є за своїм характером майновими вимогами.
10. Відповідно до приписів ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
11. Приписами ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
12. Беручи до уваги встановлені попередніми судовими інстанціями обставини справи, можна дійти висновку, що  дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. звертаючись до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 про  визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та припинення права власності не заявляло позовних вимог щодо витребування майна, яке було продано ТОВ "Оптимум Фактор" фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь боржника у справі про банкрутство № 922/1134/17.
13. Позивач у зазначеному позові просить лише визнати недійсними правочини, що укладені між іпотекодержателем боржника та третіми особами, у даному випадку фізичними особами, і скасувати право власності фізичних осіб на майно, що є наслідком визнання недійсними правочинів.
14. Вказані позовні вимоги не є такими, що підпадають під вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУПБ, оскільки:
- боржник у справі про банкрутство не є стороною оспорюваних правочинів;
- спір не стосується витребування майна від третіх осіб на користь боржника у справі про банкрутство.
15. У даному випадку лише позовна вимога щодо витребування нерухомого майна на користь боржника у справі про банкрутство №  922/1134/17, яке було продане оспорюваними договорами ТОВ "Оптимум Фактор" фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , буде відповідати вимогам до позовів, які визначені положеннями ст.  7 КУПБ.
16. За таких обставин, позов дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. про визнання   недійсними   договорів,   укладених   між ТОВ "Оптимум Фактор" та фізичними особами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а також про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно, не відповідає положенням ст.  7 КУПБ, як позов що розглядається у межах справи про банкрутство дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг".
17. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
18. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
19. Беручи до уваги те, що позов  дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. про визнання   недійсними   договорів,   укладених   між ТОВ "Оптимум Фактор" та фізичними особами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а також про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно не відповідає положенням ст.  7 КУПБ, а також враховуючи те, що позов стосується визнання недійсними правочинів стороною яких є фізичні особі, що не визначені як суб`єкти господарювання, вважаю, що суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України в оскаржуваних судових рішеннях.
20. На мою думку, розглядаючи позов дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. про визнання   недійсними   договорів,   укладених   між ТОВ "Оптимум Фактор" та фізичними особами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а також про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно, господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" буде діяти не як суд встановлений законом.
21. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
22. Підсумовуючи зазначене вважаю, що касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 03.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 у справі №  922/1134/17 (922/2368/20) - залишити без змін, оскільки у вказаних судових рішеннях вірно застосовано приписи ст.  175  ГПК України та ст. 7 КУПБ.

Суддя Верховного Суду                                                    С.В. Жуков