Ухвала
Іменем України 
15 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 450/1333/16-к
провадження № 51-586 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, якою повернуто його апеляційну скаргу,
встановив:
За вироком Франківського районного суду м. Львова від 02 липня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 1 статті 115,   частиною 2 статті 15 і пунктом 1 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України.
 
Постановлено застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
 
ОСОБА_4 оскаржив вказану ухвалу про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру в апеляційному порядку.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто останньому у зв`язку з тим, що він не є особою, яка відповідно до статті 393 КПК має право подавати апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У частині 2 статті 424 КПК встановлено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою місцевого суду про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру та ухвалою апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги. 
Однак, ОСОБА_4 не звернув уваги на те, що предметом розгляду суду касаційної інстанції у вказаному касаційному провадженні може бути ухвала суду апеляційної інстанції про повернення його апеляційної скарги.
Тобто, ОСОБА_4 необхідно звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження.
 
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, вимога ОСОБА_4 про скасування ухвали апеляційного суду, без вказівки про призначення нового розгляду, викладено не у відповідності до вимогстатті 436 КПК.
Крім того, касаційну скаргу ОСОБА_4 адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      

постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, якою повернуто його апеляційну скаргу, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                              ОСОБА_3