ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р.	Справа № 520/3743/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника позивача Цукренко О.О.
представника відповідача Озерного К-В.О.
представника третьої особи Шевченко Д.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Чугуїввода" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.05.20 року по справі № 520/3743/2020
          за позовом        Державного агенства водних ресурсів України  
          до        Комунального підприємства "Чугуїввода"      третя особа         Головне управління ДПС у Харківській області 
          про анулювання дозволу на спеціальне водокористування,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Державне агентство водних ресурсів України,  звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Чугуїввода", третя особа Головне управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- анулювати дозвіл на спеціальне водокористування №650/ХР/49д-19 терміном дії до 03.04.2022, виданий Комунальному підприємству "Чугуїввода".
- стягнути із Комунального підприємства "Чугуїввода" судовий збір на користь Державного агентства водних ресурсів.
В обґрунтування позову, позивач зазначав, що у відповідача мається заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води, ув`язку з чим позивач просить суд анулювати дозвіл на спеціальне водокористування №650/ХР/49д-19 терміном дії до 03.04.2022, виданий Комунальному підприємству "Чугуїввода".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року адміністративний позов Державного агентства водних ресурсів України до Комунального підприємства "Чугуїввода", третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про анулювання дозволу на спеціальне водокористування - задоволено частково.
Анульовано дозвіл на спеціальне водокористування №650/ХР/49д-19 терміном дії до 03.04.2022, виданий Комунальному підприємству "Чугуїввода".
В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі в грудні 2019 року КП "Чугуїввода" в повному обсязі достроково виконало рішення суду від 01.06.2017 по справі №820/1509/17 в частині оплати податку на додану вартість, 2345889,90 грн. Відповідно на цей час нами оплачується заборгованість з рентної плати за спеціальне використання води із розрахунку по 15337,60 грн. на місяць.
Впродовж 2019 - 2020 років платежі з рентної плати за спеціальне використання води здійснюються нашим підприємством своєчасно.
Відповідач вважає, що судом не було повно і всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, не витребувано у позивача доказів виконання вимог абзацу 7 ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в частині направлення на адресу КП "Чугуїввода" припису щодо оплати заборгованості по рентній платі за спеціальне використання води.
Відповідач наголошує, що екологічний захист населення є загальним принципом господарювання (ст. 6 Господарського кодексу України).
КП «Чугуїввода» згідно Статуту та ліцензії на право провадження централізованого водопостачання та водовідведення безпосередньо здійснює діяльність, що становить підвищену екологічну небезпеку. Об`єкти КП «Чугуїввода» відповідно до чинного законодавства віднесені до об`єктів підвищеної небезпеки.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", одним із принципів державної політики у сфері питної води та питного водопостачання є заборона відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про природні монополії» суб`єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть привести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, до числа яких входять, зокрема, центральне водопостачання та водовідведення.
Відповідач звертає увагу, що відповідно до зведеного переліку реєстру суб`єктів природних монополій, який розміщений на сайті Антимонопольного комітету України, КП «Чугуїввода» є суб`єктом природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення у м. Чугуїв і є єдиним підприємством, що здійснює забезпечення м. Чугуїв та прилеглих населених пунктів. Зазначені населені пункти відносяться до зони обслуговування відповідача та не мають альтернативних джерел забезпечення питною водою.
На думку відповідача, свідоме позбавлення мешканців військового міста Чугуїв питного водопостачання матиме незворотні наслідки як в плані загрози розповсюдження вірусів, так і в плані соціальному.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідач - КП «Чугуїввода» має дозвіл на спеціальне водокористування від 03.04.2019 № 650/ХР/49д-19, виданий ДАВР України.
На підставі зазначеного дозволу відповідачем здійснюється спеціальне водокористування (для забезпечення питних, санітарно-гігієнічних та виробничих потреб, передача води для потреб населення, передача води вторинним водокористувачам).
Також судом під час розгляду справи судом було встановлено, що станом на 29.11.2019 року за відповідачем рахувалась заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води (ІКПП 13020401) в сумі 1507,9 тис. гривень, яка виникла у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань за 1-4 квартали 2016 року, за 1-4 квартали 2017 року, за 1-4 квартали 2018 року, за 1-3 квартали 2019 року.
13.12.2019 року позивачем було отримано лист від Головного управління ДПС у Харківській області від 09.12.2019 року № 8063/9/20-40-04-03-17 із інформацією про несплату рентної плати Комунальним підприємством "Чугуїввода" та вжиття заходів відповідно до вимог чинного законодавства України. 
З огляду на вищевикладене, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертаючись з зазначеним позовом про анулювання дозвілу на спеціальне водокористування №650/ХР/49д-19 терміном дії до 03.04.2022, виданий Комунальному підприємству "Чугуїввода" на підставі ст. 55 ВК України діяв в межах чинного законодавства України. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Право на звернення органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу, передбачено ст. 55 Водного кодексу України.
Відповідно до ст.16 Водного кодексу України та Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 393, органом, який має право звернення до суду є саме Державне агентство водних ресурсів України (Держводагентство), яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.
Таким чином, Державне агентство водних ресурсів України наділено правом звернення до суду з позовом про вжиття заходів реагування у вигляді анулювання дозволу на спеціальне водокористування.
Згідно ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.
Статтею 42 ВК України визначено, що водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування (ст. 49 ВК України).
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 44 ВК України, водокористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 30 ВК України, збори за спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають рентну плату за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, які встановлюються Податковим кодексом України.
Пунктом 255.1 статті 255 Податкового кодексу України визначено, що платниками рентної плати за спеціальне використання води є:
первинні водокористувачі - суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів;
суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
Об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі (п. 255.3 ст. 255 ПК України).
Згідно підпункту 255.11.1 пункту 255.11 ст. 255 ПК України, водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.
Порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу (п. 255.12 ст. 255 ПК України).
Відповідно до п. 257.1 ст. 257 ПК України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати (п. 257.2 ст. 257 ПК України).
Згідно п. 257.5 ст. 255 ПК України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Пунктом 258.1 статті 258 ПК України встановлена відповідальність платників рентної плати. Так, визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
При цьому, підпунктом 258.2.5 пункту 258.2 ст. 258 ПК України передбачено, що у разі несплати рентної плати або сплати її не в повному обсязі протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про платників рентної плати до органів, що видають дозволи на спеціальне водокористування, для вжиття до них заходів згідно із законом.
В свою чергу, статтею 55 Водного кодексу України визначено підстави для припинення права спеціального водокористування.
Згідно вказаної статті припинення права спеціального водокористування здійснюється шляхом анулювання дозволу на спеціальне водокористування.
Встановлено, що орган, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, звертається до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з підстав, зокрема, систематичної, протягом двох і більше податкових (звітних) періодів, несплати збору за спеціальне водокористування в установлені законом строки.
В даному випадку, як зазначалось вище, підставою для звернення Державного агентства водних ресурсів із позовом про анулювання дозволу на спеціальне водокористування, було надіслання Головним управлінням ДПС у Харківській області на адресу позивача листа від 09.12.2019 року № 8063/9/20-40-04-03-17 із інформацією про несплату рентної плати Комунальним підприємством "Чугуїввода" та вжиття заходів відповідно до законодавства.
З наявних матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем мається не сплачена  заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води (ІКПП 13020401) в сумі 1507,9 тис. гривень, яка виникла у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань за 1-4 квартали 2016 року, за 1-4 квартали 2017 року, за 1-4 квартали 2018 року, за 1-3 квартали 2019 року.
Відповідач не заперечував наявність заборгованості, однак, вказував на те, що несплата збору на спеціальне водокористування обумовлена об`єктивними, незалежними від комунального підприємства, обставинами. 
Колегія суддів вважає, що захід реагування у вигляді анулювання дозволу на спеціальне водокористування може бути вжитий як наслідок саме винних дій водокористувача, що полягають у недотриманні встановленого обов`язку щодо сплати рентних платежів.
Крім того, у судовому засіданні суду апеляційній інстанції, представником відповідача було надано до Другого апеляційного адміністративного суду платіжне доручення № 2955 від 23.02.2021 року на суму 8450 грн 15 коп. з якого вбачається, що станом на день перегляду справи у суду апеляційної інстанції КП "Чугуїввода" не має заборгованості з розрахунків по рентній платі за спеціальне викоритсання води.  
Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 7 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення шляхом: забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання..., зобов`язання підприємств питного водопостачання здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання; задоволення потреб населення у питній воді шляхом пріоритетного розвитку систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, створення резервних систем питного водопостачання.
Враховуючи викладені норми, та беручи до уваги, що відповідачем, Комунальним підприємством "Чугуїввода", погашена заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність пістав для анулювання дозволу на спеціальне водокористування №650/ХР/49д-19 терміном дії до 03.04.2022, виданий Комунальному підприємству "Чугуїввода".
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі № 520/3743/2020, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Чугуїввода" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року по справі № 520/3743/2020 скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову Державного агенства водних ресурсів України до Комунального підприємства "Чугуїввода", третя особа Головне управління ДПС у Харківській області про анулювання дозволу на спеціальне водокористування - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  05.03.2021 року