ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15605/18                                                                          Суддя першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Собківа Я.М. та Черпіцької Л.Т., 
          при секретарі                    - Василенко Ю.А.,
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Компанія Росток» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2018 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Компанія Росток» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив: 
-          визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.06.2018 року № 0347221213.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року  адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу від Приватного акціонерного товариства «Компанія Росток» до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0347221213 від 12.06.2018 року є таким, що підлягає скасуванню, оскільки керуючись положеннями Податкового кодексу України, а також позицією ДФС викладену у листі  від 21.09.2016 р. №20548/6/99-99-17-01-15, якщо платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення, разом з тим судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2019 року розстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2018 в адміністративній справі №826/5555/18 за позовом Головного управління ДФС у місті Києві до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Росток» про стягнення коштів рівними частинами по 100 000 грн. кожного місяця (протягом 11 місяців), починаючи з 01 жовтня 2019 року по 31 серпня 2020 року, та 17 695 882,95 грн. до 30 вересня 2020 року (останній місяць), з врахуванням вимог пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України, а тому суд зазначає, що позивачем не виконано фактичного погашення податкового боргу, оскільки позивач наділений правом розстрочення виконання рішення, відповідно до якого і було нараховано пеню за несвоєчасно погашену узгоджену суму грошового зобов`язання.
Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з Акту перевірки №5479/26-15-12-13-20 від 14.05.2018 року про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПрАТ «КОМПАНІЯ РОСТОК», перевіркою встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість відповідно до поданої ПрАТ «КОМПАНІЯ РОСТОК» податкової декларації з податку на додану вартість від 17.11.2017 року №9243280911 визначених п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.
Як зазначено в податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у м. Києві №0347221213 від 12.06.2018 року, через несвоєчасну сплату податку на додану вартість на 82,84,89,90,91,112,113,116,117,139,147,148,153 календарних днів сплати грошового зобов`язання суму 2   444   408,00 грн., за поданою податковою декларацією позивача на додану вартість від 17.11.2017 року №9243280911, у позивача виникло зобов`язання по сплаті штрафу у розмірі 20%, що становить 488   881,60 грн.
Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2018 року у справі №826/5555/18, адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві задоволено та вирішено стягнути з приватного акціонерного товариства «КОМПАНІЯ РОСТОК» кошти з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на суму податкового боргу у розмірі 19   895   882,95 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів.
Разом з тим, 10.09.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва винесено ухвалу про розстрочення виконання рішення №826/5555/18 частково, якою розстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2018 року в адміністративній справі №826/5555/18, рівними частинами по 100   000,00 грн. кожного місяця (протягом 11 місяців), починаючи з 01 жовтня 2018 року по 31 серпня 2019 року, та 18   795   882,95 грн. до 31 вересня 2019 року (останній місяць), з урахуванням вимог пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України.
При дослідженні судом КП «ДСС», судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2019 року розстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2018 в адміністративній справі №826/5555/18 за позовом Головного управління ДФС у місті Києві до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Росток» про стягнення коштів рівними частинами по 100 000 грн. кожного місяця (протягом 11 місяців), починаючи з 01 жовтня 2019 року по 31 серпня 2020  року, та 17 695 882,95 грн. до 30 вересня 2020 року (останній місяць), з врахуванням вимог пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України.
Отже, позивач не погоджуючись з рішенням Головного управління ДФС у м. Києві та вважаючи, що ним не було порушено строку сплати податкових зобов`язань, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час проведення перевірки), камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Пунктом 76.2. цієї статті визначає, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Пункт 76.3. статті 76 цього Кодексу, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
За положеннями пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення камеральної перевірки) визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Аналіз наведених норм, в редакції, яка діяла на час проведення перевірки, свідчить про те, що предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути й інші питання, зокрема своєчасність сплати грошових зобов`язань.
Колегія суддів наголошує, що з 01 січня 2017 року з моменту набрання чинності Законом №1797-VIII від 21 грудня 2016 року у податкового органу з`явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Як встановлено судом апеляційної інстанції в межах спірних відносин відповідачем в приміщені контролюючого органу проведена камеральна перевірка позивача, відповідно до вимог статті 75 Податкового кодексу України, а саме - щодо своєчасності сплати до бюджету нарахованої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість. 
Камеральну перевірку проведено відповідачем у травні 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України №1797-VIII, а відтак, колегія суддів вважає, що  податковий орган, провівши таку перевірку та встановивши порушення Товариством вимог податкового законодавства із прийняттям оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, діяв в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року, справа № 820/2244/17.
Щодо порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання у зв`язку із розстроченням такого за рішенням суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що несвоєчасна сплата податкових зобов`язань відбулася за рішенням суду про розстрочення в судовому порядку рішення суду від 24.07.2018 року №826/5555/18 про стягнення суми податкового боргу. 
Разом з тим вищевказане не може бути підставою для звільнення товариства від відповідальності за порушення норм п. 57.1 ст. 57 і п. 257.5 ст. 257 ПК України, оскільки процедура розстрочення виконання судового рішення, передбачена нормами ст. 378 Кодексу адміністративного суду України, проте вона не підміняє процедуру погашення податкового боргу платника податків (в тому числі через розстрочення грошового зобов`язання (податкового боргу) згідно ст. 100 ПК України), та відповідно не передбачає мораторію на нарахування контролюючим органом штрафних санкцій відповідно до ст. 126 ПК України за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання.
Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.
Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.  
Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України.
Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).
Ураховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов`язання з простроченням строків, передбачених Податковим кодексом України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення згідно зі статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов`язання не були своєчасно сплачені.
Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями.
Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.
Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).
У свою чергу розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року, справа № 810/700/17.
Відповідно до Акту перевірки та розрахунку штрафної санкції, контролюючим органом вірно застосовано штрафну санкцію у розмірі 20 %, у зв`язку із порушенням строків сплати податкового боргу (кількість днів затримки становить від 82 до 153 днів).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству «Компанія Росток» відмовити повністю. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «Компанія Росток» - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є. Пилипенко

Суддя:                                                                                 Я.М.Собків     

          Л.Т.Черпіцька 

Повний текст виготовлено 26 січня 2021 року.