УХВАЛА

11 березня 2021 року  
Київ

справа №200/5390/20-а

адміністративне провадження №К/9901/898/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур   О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі №200/5390/20-а за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про стягнення   коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до  Прокуратури Донецької області, у якому просила: 
- стягнути вихідну допомогу при звільненні у сумі 30345,21 грн;
- стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року, в задоволенні позову відмовлено. 
04 січня 2021 року до Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі №200/5390/20-а.
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2021 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року і постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі №200/5390/20-а; касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі №200/5390/20-а залишено без руху; надано скаржниці строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом надіслання до суду касаційної інстанції: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів; нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328   цього Кодексу підстави (підстав).
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року встановлено, що її прийнято в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, повний текст якої складено цього ж дня. Тобто останнім днем строку на її касаційне оскарження є 10 грудня 2020 року.
Касаційну скаргу надіслано 04 січня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
На виконання вимог ухвали Суду від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 надіслала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копію постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року не отримувала. На її запит до Першого апеляційного адміністративного суду отримано лист від 04 лютого 2021 року, в якому повідомлялося, що копію постанови від 10 листопада 2020 року направлено на її поштову адресу 19 листопада 2020 року (штрихкодовий ідентифікатор 8430110162751). Водночас згідно з інформацією, яка міститься на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», указане поштове відправлення не було вручено та повернуто за зворотною адресою. Уважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з незалежних від неї причин. На підтвердження указаної обставини долучено копію витягу із офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення 8430110162751.
За таких обставин Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позову в справі №200/5390/20 у частині позовних вимог про стягнення вихідної допомоги при звільненні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, яким не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні.
Такий висновок обґрунтовано тим, що випадки виплати вихідної допомоги при припиненні трудового договору визначені статтею 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за змістом якої виплата вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку здійснюється при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті  6 статті 36 та підпунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу.
Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, яким передбачалося звільнення прокурорів за нормами КЗпП України, втратив чинність            15 липня 2015 року в зв`язку із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, яким виплата вихідної допомоги при звільненні не передбачена.
Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення є похідними позовними вимогами, у їх задоволенні також відмовлено.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
На виконання вимог ухвали Суду від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 надіслала нову редакцію касаційної скарги, у якій зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:  від 08 жовтня 2019 року (справа №823/263/16); від 23 грудня              2020 року (справа №560/3971/19); від 17 жовтня 2019 року (справа №823/276/16), а саме: пункту 1 частини першої статті 44 КЗпП України; частини першої статті 117 КЗпП України.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи потребують перевірки.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями  248, 328, 329, 330, 334, 337, 338 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
1.  Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
2.  Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі №200/5390/20-а.
3. Витребувати із Донецького окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №200/5390/20-а.
4. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
5 Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6 Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко