ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3516/19                                                              Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                                 м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Ганечко О.М., Собківа Я.М.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про зобовязання винести рішення про звільнення від призову на строкову військову службу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно медичних довідок має   діагноз, який, у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, свідчить про його непридатність до військової служби. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що повідомлення про проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином вручені не були, що обумовило його неявку на визначені відповідачем дати. За результатом проходження медичного огляду у Національному військово-клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» отримано виписку, яка підтверджує наявність захворювання, яке виключає придатність до військової служби. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що всі дії щодо проведення медичного огляду позивача вчинені у відповідності до положень законодавства. Одночасно зі зверненням до суду з відповідним позовом, ОСОБА_1 оскаржив рішення військово-лікарської комісії Черкаського ОВК до Центральної військово-лікарської комісії, яка станом на момент постановлення рішення судом, висновка щодо спірного питання ще не прийняла. З огляду на наведене, відповідач уважає висновок місцевого суду про передчасність звернення до суду з позовом правильним.
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа зазначає, що твердження про вплив на висновки медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 під час її проходження позивачем жодними доказами не підтверджуються. До того ж, таку комісію позивач проходив у присутності свого представника. Також позивач уводить суд в оману, стверджуючи про те, що виклик на проходження військово-лікарської комісії 18 листопада 2019 року він отримав 19 листопада 2019 року, оскільки його розпискою від 15 жовтня 2019 року підтверджено завчасне отримання повістки. Акцентує увагу на тому, що направлення на медичний огляд в Центральну військо-лікарську комісію позивач отримав 27 жовтня 2020 року, а прибув для його проходження тільки 23 листопада 2019 року. При цьому, жодних доводів про неможливість прибути раніше позивач не зазначає. Додатково наголошує, що про проходження медичного огляду позивач Жашківський РВК до відома не поставив.  
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що з 28 лютого 2014 року позивач перебуває на обліку в Жашківському РВК.
08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд призовника та рішенням Жашківського районного військового комісаріату визнаний придатним до військової служби та таким, що підлягає призову на військову службу.
15 жовтня 2019 року позивачем пройдено медичний огляд призовника на збірному пункті Черкаського ОВК, згідно якого ОСОБА_1 придатний до військової служби.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач пройшов додаткове обстеження в КНП «Черкаський обласний кардіологічний центр Черкаської обласної ради», згідно якого 29 жовтня 2019 року йому поставлено діагноз, який, на його переконання, у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, свідчить про непридатність до військової служби.
Наведене стало підставою для звернення до суду із позовом до Черкаського ОВК  про зобов`язання військово-лікарську комісію провести повторний медичний огляд щодо придатності до військової служби.
12 листопада 2019 року позивач звернувся до Черкаського ОВК про проведення переогляду військо-лікарської комісії Черкаського ОВК. 
Листом відповідача від 14 листопада 2019 №6/5/1037 позивачу пропонувалось з`явитись 18 листопада 2019 року для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією Черкаського ОВК, однак позивач не прибув.
Листом відповідача від 19 листопада 2019 року позивачу повторно пропонувалось з`явитись 25 листопада 2019 року до відповідача для проведення медичного огляду.
Згідно копії картки обстеження та медичного обліку призовника ОСОБА_1 , 25 листопада 2019 року здійснено його медичне обстеження та на підставі статті 44 графи ІІ Розклада хвороб, позивача визнано тимчасово непридатним до військової служби.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Черкаського ОВК від 12 грудня 2019 року №1, позивачу проведено медичний огляд за наслідками якого його визнано тимчасово непридатним до військової служби та зазначено про необхідність лікування на термін до 01 березня 2020 року.
Наведене обумовило подання 08 січня 2020 року ОСОБА_1 заяви про зміну предмета спора, в якій заявлено вимогу про зобов`язання військово-лікарську комісію Черкаського ОВК прийняти рішення про звільнення від призову на строкову військову службу.
Не погоджуючись із постановою військово-лікарської комісії Черкаського ОВК від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України далі – ЦВЛК ЗСУ).
За результатами вивчення зазначеної скарги, ЦВЛК ЗСУ 17 січня 2020 року запропонувала відповідачу направити позивача на контрольний медичний огляд до Національного військово-медичного клінічного центра «Головний військовий клінічний госпіталь» (далі – НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь»), а начальнику останнього – провести такий медичний огляд.
Окрім того, листом ЦВЛК ЗСУ від 13 вересня 2020 року за наслідками опрацювання скарги позивача щодо бездіяльності Черкаського ОВК стосовно направлення його на контрольний медичний огляд до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь», зобов`язано: військового комісара Черкаського ОВК направити позивача на контрольний медичний огляд до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» з відповідними документами та надати до ЦВЛК ЗСУ особову справу призовника; начальника НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» – провести  медичний огляд. 
Результати медичного огляду оформити актом дослідження стану здоров`я, який направити до ЦВЛК ЗС України на розгляд.
Листом відповідача від 05 жовтня 2020 року позивачу пропонувалось з`явитись для проведення контрольного медичного огляду НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь», який ОСОБА_1 отримав 06 жовтня 2020 року о 09 год. 35 хв.
Згідно заяви відповідача від 09 жовтня 2020 року позивач станом на 18 год. 00 хв. 08 жовтня 2020 року до Черкаського ОВК не прибув для подальшого його направлення для проведення контрольного медичного огляду НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь».
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що на момент розгляду справи рішення про придатність позивача до військової служби ще не прийняте.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Положеннями статті 65 Конституції України закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ з наступними змінами і доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон України №2232-ХІІ).
Положеннями статті 1 цього Закону закріплено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Положеннями статті 15 Закону України 2232-ХІІ закріплено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.
Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.
Порядок організації підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до статті 16 Закону України №2232-ХІІ для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії.
На районні (міські) призовні комісії покладається:
організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні;
надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону;
звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку;
направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні;
направлення до лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання (перебування) громадян, яких визнано тимчасово непридатними до військової служби;
організація роботи з вивчення особистостей призовників, їх морально-ділових якостей та сімейного стану;
направлення до відповідних правоохоронних органів матеріалів на призовників, які ухиляються від призову на строкову військову службу;
внесення на розгляд призовної комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам України відстрочок від призову на строкову військову службу у випадках, не передбачених цим Законом.
Частиною 5 цієї правової норми передбачена можливість оскарження рішення призовної комісії громадянином України до призовної комісії вищого рівня або до суду в порядку, передбаченому законом.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Сил України (далі – Положення №402).
Згідно пункта 1.1 розділа 1 цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Одним з основних завдань військово-лікарської експертизи є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.
Пунктом 2.1 розділа 2 Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно пункта 2.3 цього розділа Центральна військово-лікарська комісія (далі – ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Підпунктом 2.3.4 за ЦВЛК закріплено право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Підпунктами 2.4.10 та 2.3.5 передбачено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку, а постанова ЦВЛК – у судовому порядку.
За результатами аналіза наведених положень Закону та Положення №402 колегія суддів приходить до висновку, що постанова ВЛК є одним з документів, які враховуються призовною комісією при прийнятті нею рішення.
Така постанова може бути оскаржена як до суду, так і до ЦВЛК.
Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання ВЛК прийняти рішення про звільнення від призову на строкову військову службу, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на постанову відповідної ВЛК.
При цьому, постанови ЦВЛК за результатами розгляду зазначеної скарги позивачем не надано.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що скориставшись порядком досудового оскарження, позивач передчасно звернувся до суду із вимогою про зобов`язання ВЛК прийняти конкретне рішення.  
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.М. Ганечко

                                                                                          Я.М. Собків