Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року                                                         м. Рівне

Справа № 569/15961/20
Провадження № 33/4815/245/21

Рівненський апеляційний суд в складі судді - Ковальчук Н. М., 
з участю адвоката Клочек Ганни Вікторівни,
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Ковальчук Валентини Олегівни - адвоката Клочек Ганни Вікторівни на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Клочек Г. В. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що ОСОБА_1 не визнає себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП. Протоколом про адміністративне правопорушення № РВ8315/232/АВ/П/ПТ від 28 вересня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 допустила порушення законодавства про працю, а саме: - в порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України не укладено трудовий договір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходилися за адресою: м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 19 (дрес-бар студіо); - в порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України допустила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до робочого місця без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вказує, що протокол не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні ст.. 251 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не можуть бути належним доказом, оскільки дані особи судом не допитувалися. Крім того, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодним чином не свідчать про допуск до роботи або стажування цих осіб ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору, оскільки з їхніх пояснень слідує, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 і приїхала до доньки, а ОСОБА_2 приїхала до ОСОБА_1 по справам. Суд не з`ясував чи виконували та яку саме роботу вказані особи, та чи передбачає така робота необхідність укладення з ними трудового договору. Також вважає, що не можуть бути визнані доказом вини ОСОБА_1 фотоматеріали, оскільки вони не містять інформації про факт приймання відвідувачів та клієнтів в Дрес бар студіо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чи виконання ними будь-яких інших робіт, оскільки на фотоматеріалах зафіксовано лише факт написання ними пояснень, а також не встановлено статус осіб, які там знаходяться та час фотофіксації. Вважає, що судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, висновки суду є помилковими, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Також вказує, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи, матеріали справи було надано для ознайомлення адвокату Клочек Г. В. лише 25.02.2021 року. З огляду на зазначене просить: поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справ про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена 20 листопада 2020 року, апеляційна скарга подана 02 березня 2021 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. Враховуючи, що матеріали справи не містять інформації про отримання ОСОБА_1 копії постанови суду, а її захисник адвокат Клочек Г. В. ознайомилася з матеріалами справи 25.02.2021 року, що підтверджується підписом останньої на заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 22), тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна 
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено: 28 вересня 2020 року в м. Рівне по вул. Ст.Бандери, 19, ОСОБА_1 допустила порушення законодавства про працю, а саме: в порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України не укладено трудовий договір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходилися за адресою: м. Рівне, вул. Ст.Бандери, 19 (дрес-бар студіо); в порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України допустила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до робочого місця без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту),

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір з працівником укладається, як правило, в письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч.3 ст. 24 КЗпП).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Частина 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), посадові особи підприємств, установ і організацій, фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, притягуються до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно послався на докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП. 

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії №РВ 8315/232/АВ/П/ПТ від 28 вересня 2020 року, Актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №РВ 8315/232/АВ від 28 вересня 2020 року та іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам у справі, що відображено у оскаржуваній постанові.

Обгрунтування апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Клочек Г. В. не спростовують законних висновків суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не можуть бути належним доказом. Разом з тим, їх пояснення містяться у матеріалах справи. Ні ОСОБА_1 , ані її адвокат не заявляли клопотання про допит свідків у судовому засіданні. Апелянт вказує, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодним чином не свідчать про допуск до роботи або стажування цих осіб ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору. Такі аргументи спростовуються обставинами, викладеними свідками письмово інспектору праці, де вони зазначають, що вийшли на місце роботи ОСОБА_1 , так як остання відсутня кілька годин. 

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись  ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Клочек Ганні Вікторівні строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клочек Ганни Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                               Ковальчук Н. М.