Ухвала
Іменем України 
10 березня 2021 року
м. Київ
справа № 623/3346/17
провадження № 51- 1124 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 головуючого судді            ОСОБА_1 ,
 суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 , 
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 140 530 грн. 45 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі фінансового управління Ізюмської міської ради 2 170 грн. 10 коп., витрачених на лікування потерпілого  ОСОБА_6 . 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави вартість проведення судових експертиз у сумі 3 958 грн. 20 коп. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційну скаргу потерпілої задоволено частково, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року в частині вирішення цивільного позову змінено, збільшено суму стягнення моральної шкоди до 200 000 грн.
В решті вирок залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 12 травня 2020 року касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 задоволено частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
За наслідками нового апеляційного розгляду вироком Харківського апеляційного суду від 04 лютого  2021 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 задоволено частково.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання та стягнення моральної шкоди скасовано.
Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_5 від відбування основного і додаткового покарання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпіла ставить питання про перевірку зазначеного судового рішення у касаційному порядку.
Касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 рокущодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                     ОСОБА_3