ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року	Львів	Справа № 460/4922/20 пров. № А/857/14632/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року  (ухвалене судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, під головуванням судді Недашківської К.М, повний текст рішення складено - 15.10.2020 року) у справі № 460/4922/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, суд-
В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 (далі іменується – позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі іменується – відповідач) про: визнання протиправними дії відповідача  щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була виплачена в квітні 2018 року, відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2009 року по квітень 2018 року на суму пенсії 38595 грн. 48 коп. та за період з лютого 2011 року по квітень 2018 року на суму пенсії 24059 грн. 82 коп. відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року  адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірах 38595 грн. 48 коп. та 24059 грн. 82 коп., яка була виплачена у квітні 2018 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно з Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з жовтня 2011 року по березень 2018 року на суму пенсії 38595 грн. 48 коп. та за період з лютого 2012 року по березень 2018 року на суму пенсії 24059 грн. 82 коп.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням  суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з жовтня 2011 року по березень 2018 року на суму пенсії 38595 грн. 48 коп. та за період з лютого 2012 року по березень 2018 року на суму пенсії 24059 грн. 82 коп. та ухвалити нове судове рішення про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2009року по квітень 2018року на суму пенсії 38595 грн. 48 коп. та за період з лютого 2011 року по квітень 2018 року на суму пенсії 24059 грн. 82 коп. відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”.
На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач покликається на те, що не погоджується з рішенням суду стосовно того, що нарахування та виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії  слід нараховувати з наступного місяця після місяця, коли мала бути нарахована та виплачена пенсія за рішенням суду. 
При цьому, позивач покликається на висновок ВП ВС у справі №815/1226/18 та ВС у постанові  від 14.05.2019 року у справі №804/2994/18 відповідно до яких виплата  компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії виникає у відповідача з дня, коли пенсія мала бути виплачена відповідно до закону, а не відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили.
Відповідач  відзиву  на апеляційну скаргу не подав.
У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на офіційну електронну адресу учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, першої інстанції виходив з того, що відповідно до  ст.ст.     1 та 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 № 2050  позивач має право на виплату  компенсацію громадянам частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, і які не мають разового характеру, до яких належать пенсії. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена      статтею 2 Закону № 2050-ІІІ      є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). 
При цьому, суд зазначив, що у випадку  невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення. Право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі рішення суду.
Враховуючи, що постанова Вищого адміністративного суду України від 31.08.2011 у справі №К/9991/30080/11 набрала законної сили у вересні 2011 року, а фактичну виплату пенсію позивачу в розмірі 38595 грн. 48 коп. здійснено 13.04.2018, то суд дійшов висновку, що компенсація за період затримки її виплати підлягає виплаті з наступного місяця після місяця, коли пенсія мала бути нарахована та виплачена, тобто з жовтня 2011 року по березень 2018 року, а не з листопада 2009 року по квітень 2018 року, як просить позивач.
Позаяк, постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 22.04.2011 у справі №1718/2-а-445/11 набрала законної сили 29.12.2011, а фактичну виплату пенсії в розмірі 24059 грн. 82 коп., що підтверджується копією довідки банку, здійснено 13.04.2018, то суд дійшов висновку, що компенсація за період затримки її виплати підлягає виплаті з наступного місяця після місяця, коли пенсія мала бути нарахована та виплачена, тобто з лютого 2012 року по березень 2018 року, а не з лютого 2011 року по квітень 2018 року

 ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що постановою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2011 у справі №К/9991/30080/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок і виплату інваліду ІІІ групи ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 13.08.2008 по 13.11.2009.
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 22.04.2011 у справі №1718/2-а-445/11, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2011, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 10.08.2010 по 09.02.2011 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статті 50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 10.08.2010 по 09.02.2011.
На виконання судових рішення, відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії позивачеві та нараховано суми пенсій у розмірі 38595 грн. 48 коп. та  24059 грн. 82 коп., що підтверджується протоколами (а.с.36-40), а фактичну виплату пенсії, що підтверджується довідкою банку і не спростовано відповідачем, здійснено, відповідно, у квітні 2018 року (а.с.11).
Позивач 10.02.2020 звернулася до відповідача з заявою про виплату компенсації за втрату частини доходів. Однак, відповідачем не здійснено нарахування та виплату такої компенсації та відмовлено позивачу у задоволенні такої заяви (а.с.10).
Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, позивач звернувся до суду.
З огляду на змість спірних правовідносин та доводи апеляційної скарги предметом спірних правовідносин є  період виплати компенсації за втрату частини доходів пенсії, яка  нарахована та виплачена позивачу на виконання судового рішення.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані        Законом від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159     (далі - Порядок № 159).
       Відповідно до  статті  1 та 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати” № 2050-ІІІ    (далі - Закон № 2050-ІІІ),  підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому    Законі    слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена   статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статті 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.
Відтак,  з огляду на встановлені обставини справи та положення законодавства позивач має беззаперечне право на виплату компенсації за втрату частини доходів у вигляді пенсії, яка донарахована та виплачена відповідачем з порушенням строку на виконання судових рішень.
Стосовно ж періоду виплати такої компенсації втрати частини доходів у вигляді пенсії, то  колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до Закону України №1058-ІV пенсія – це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення  нею пенсійного віку.
Частиною другою ст. 46 названого Закону України №1058-ІV нараховані суми пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням  компенсації втрати частини доходів. 
Згідно з частиною другою ст. 49 цього ж Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням  територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення виплати.
Відповідно до п. 65, 69 постанови ВП ВС від 20.05.2020 у справі 815/1226/18,  аналіз зазначених положень ст. 46 Закону України №1058-ІV, свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. При цьому законодавством чітко встановлено, що  поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Із змісту  постанов Вищого адміністративного суду України від 31.08.2011 у справі №К/9991/30080/11 та постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 22.04.2011 у справі №1718/2-а-445/11 слідує, що  пенсія передбачена статтею 50 та 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 13.08.2008 по 13.11.2009 та за період з 10.08.2010 по 09.02.2011 не була донарахована та виплачена з вини  органу, що призначав пенсію, а відтак обумовленими рішеннями судів  здійснено захист порушеного права позивача шляхом зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок і виплату відповідних сум пенсій за вказані періоди.
Як наслідок приведених положень законодавства та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, виплата пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з  нарахуванням відповідної компенсації втрати частини доходів.
Аналогічна позиція прослідковується з постанови ВС від 14.05.2019 року у справі №804/2994/18.
Відповідно до п.  4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого  грошового  доходу  за відповідний місяць   (після утримання  податків  і  обов`язкових  платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для  визначення  суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих   цін   для   визначення   суми  компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів  споживчих  цін  за період  невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у   місяці,   за   який   виплачується  дохід,  до  розрахунку  не включається.   Щомісячні   індекси   споживчих   цін  публікуються Держкомстатом. 
Таким чином,  для обрахунку розміру компенсації громадянам втрати частини грошових доходів береться нарахований та  несвоєчасно виплачений або не виплачений   грошовий  дохід та індекс  споживчих цін (індексу інфляції) за  період  невиплати такого грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у   місяці,   за   який   виплачується  дохід,  до  розрахунку  не включається.
За приведених  обставин  справи та положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що виплата компенсації втрати частини грошових доходів повинна бути здійснена з урахування індексу споживчих цін  за період невиплати грошового доходу  включно по місяць, який передує місяцю в якому така  виплата проведена. 
Як наслідок, суд першої інстанції, вірно встановив обставини щодо березень 2018 року є  місяцем який передує місяцю фактичної виплати доходу (пенсії) позивачу, а відтак саме цей місяць є останнім періодом за який враховується індекс споживчих цін для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів. 
Відтак,  приведеними положенням законодавства спростовуються доводи  апеляційної скарги стосовно необхідності зміни  кінцевого періоду для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів з березня 2018 року на квітень 2018 року.
Стосовно ж  визначеного судом першої інстанції початкового періоду, за який повинно   бути враховано індекс споживчих цін, для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів:
- жовтень 2011 року (стосовно донарахованої пенсії згідно постанови ВАСУ  від 31.01.2011 року у справі №К/9991/30080/11);
- лютий 2012 року (стосовно донарахованої пенсії згідно постанови Сарненського районного суду від 22.04.2011 року у справі №1718/2-а-445/11), 
то колегія суддів зазначає, що із змісту вказаних судових рішень слідує, що недонараховані суми пенсії  мали бути нараховані та виплачені позивачу  ще у період з 13.08.2008 року по 13.11.2009 року  та відповідно з 10.08.2010 року по 09.02.2011 року, однак з вини органу, що призначає пенсії виплачені не були.
Зважаючи на положення статті   1 та   2 Закону України № 2050-ІІІ, п. 4 Порядку №159  у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів компенсація втрати частини грошових доходів здійснюється з урахування індексу споживчих цін  за період невиплати  такого грошового доходу.
Аналогічна позиція викладена у п. 73 постанови ВС від 23 грудня 2020 року у справі справа №640/7975/15-а, відповідно до якого: «колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 до 04.11.2016, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу лише з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-а-825/11».
Позивач просить, застосувати для початкового обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів листопад 2009 року (на суму нарахованої пенсії у розмірі 38595,48 грн) та лютий 2011 року (на суму нарахованої пенсії  у розмірі 24059,82 грн).  Вказані періоди належать до періоду невиплати належної позивачу пенсії  з вини органу, що призначає пенсії.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи позивача щодо зміни початкового періоду для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів з жовтня 2011 року  на листопад 2009 року (на суму нарахованої пенсії у розмірі 38595,48 грн) та відповідно з лютого 2012 року  на  лютий 2011 року (на суму нарахованої пенсії  у розмірі 24059,82 грн). 
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги позивача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення початкового періоду для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів з жовтня 2011 року  на листопад 2009 року (на суму нарахованої пенсії у розмірі 38595,48 грн) та відповідно з лютого 2012 року  на  лютий 2011 року (на суму нарахованої пенсії  у розмірі 24059,82 грн).
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
         Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року  у справі № 460/4922/20 змінити у частині визначення початкового періоду для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів з жовтня 2011 року на листопад 2009 року (на суму нарахованої пенсії у розмірі 38595,48 грн) та відповідно з лютого 2012 року  на  лютий 2011 року (на суму нарахованої пенсії  у розмірі 24059,82 грн).
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року.