ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/826/21 Справа № 206/3232/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа – Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку спадкового майна, як обов`язкової частки,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа – Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку спадкового майна, як обов`язкової частки.
       Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа – Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку спадкового майна, як обов`язкової частки передано за підсудністю на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
       Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підсудна даному суду та її слід передати на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, за зареєстрованим місцем проживання відповідача, оскільки даний позов заявлено з підстав визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку спадкового майна, як обов`язкової частки у статутному капіталі.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
       Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на частку спадкового майна, як обов`язкової частки.
       З матеріалів справи вбачається, що позивач оспорює свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке складається з частки у статутному капіталі.
       Отже, предметом спірних правовідносин є частка у статутному капіталі ПАТ “Восток-2”.
       Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
       Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», судам роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України. в редакції 2004 року, що відповідає ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
       При цьому, словосполучення «з приводу» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, в яких об`єктом спірного матеріального правовідношення є нерухоме майно.
       З матеріалів даної справи встановлено, що об`єктом спірних правовідносин є частка у статутному капіталі(кооперативні права), що не належать до нерухомого майна.
       Враховуючи вищевикладені положення законодавства, колегія суддів зазначає, що свідоцтво про право на спадщину, яке оспорюється позивачем, видано на частку у статутному капіталі (кооперативні права), яке не належить до об`єктів нерухомого майна.

       Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, передбачено правило загальної територіальної підсудності, згідно з якою, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
       З урахуванням зазначеного та враховуючи спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що даний позов має розглядатись за загальними правилами підсудності, що визначені ст. 27 ЦПК України, оскільки заявлений не з приводу нерухомого майна, а тому підстав для застосування ст. 30 ЦПК України не вбачається.
       За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України в Дніпропетровській області від 31 липня 2020 року відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 07.05.2014 року.
       З урахуванням наведених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції виконав усі необхідні процесуальні дії для визначення підсудності даного спору та вірно направив справу до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
       Доводи апеляційної скарги, зазначеного висновку суду не спростовують, і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норми процесуального права при визначенні територіальної підсудності справи.
       Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог процесуального закону або неправильної оцінки досліджених у справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Судді: