ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5438/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження  м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року (суддя у 1 інстанції Прасов О.О.) в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій областіпро  визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене повідомленням від 28.07.2020 року про відмову у призначені з 10.07.2020 року позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, як жінці після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, як жінці після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, відповідно до п. «б»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року  №1788-ХІІ  в редакції до внесення змін  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року  за  №213-VIII  з 10.07.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки на момент подачі заяви про її призначення, позивач набув встановленого чинним законодавством віку та мав достатній пільговий та загальний стаж роботи. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, як жінці після досягнення 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, відповідно до п. «б» ч.1  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991  за  №1788-ХІІ  в редакції до внесення змін  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року  за  №213-VIII  з 10.07.2020 року.  В іншій частині позовної заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріальногоправа, неповне зсування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,  просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про часткове задоволення позову на підставі рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, оскільки норми ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавалися, а отже вказана стаття є чинною, що в свою чергу свідчить про не набуття позивачем 55 річного віку на момент подачі заяви про призначення пенсії на пільгових умовах. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що10.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Станом на 10.07.2020 року позивач досяг 50 роківі має стаж роботи за Списком №2 - 13 років 01 місяць 17 днів та загальний страховий стаж 34 роки 08 місяців 15 днів, що не заперечується відповідачем. 
На вказану заяву позивач отримав повідомлення від 28.07.2020 року за №0800-0204-8/36446, яким відмовлено у призначені пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п.2  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  жінки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці після досягнення 55 років. Таким чином, на час звернення з заявою про призначення пенсії останній не набув встановленого віку. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Так, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020  визнано такою, що не відповідає  Кнституції України  (є неконституційною),  зокрема,  статтю 13  Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.
Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року  № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року  № 213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягає  стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII  для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: (…) б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого  статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;…»».
Приписи пункту 1 частини 2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі яких відмовлено позивача у призначенні пенсії, є аналогічними за змістом нормі  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  (пункт «а» частини 1 статті 13), яка визнана такою, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційною).
Відповідно до частини 3  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України  у разі невідповідності правового акту  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що при вирішенні даної справи норми пункту 1 частини 2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  не підлягають застосуванню, адже остання суперечить принципам правової визначеності та положенням  Конституції України  з урахуванням правових висновків, викладених у  рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови у призначенні пенсії було виключно посилання відповідачем на приписи  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому в даному випадку суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року  - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров