ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21726/19                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 лютого 2021 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві   про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2019 № 190205-1305-2615.
Серед іншого, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала про те, що відповідачем до податкового повідомлення-рішення було надано "Розрахунок платежів по сплаті земельного податку на 2019 рік землекористувача ОСОБА_1 ", де зазначено, що нормативна грошова оцінка за 1 кв.м. земельної ділянки становить 8533,06 грн., але в той же час, відповідачем не конкретизовано на підставі яких саме документів сформовано вказану грошову оцінку. Податковим органом не було подано детальний, розгорнутий, викладений у хронологічній послідовності розрахунок податкового зобов`язання, що зазначене в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення, що свідчить про те, що ним, як суб`єктом владних повноважень, не забезпечено виконання передбаченого процесуальним законом обов`язку доказування правомірності своїх дій під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення, що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 24.04.2019 № 190205-1305-2615.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 17.02.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 29.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мальченко Т.В., ОСОБА_1 отримала у власність нежилі приміщення з № 1 по № 13 (групи приміщень № 40) (в літ. А) загальною площею 101,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на це нежиле приміщення було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується довідкою № 117839277.
24 квітня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення -рішення від № 190205-1305, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" за 2019 рік у розмірі 9302,74 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржила його в адміністративному порядку, однак, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 07.10.2019 № 4511/6/99-00-08-05-04, скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.
Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких не підтверджена належним, достатнім і достовірними доказами, відтак, спірне податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 року № 190205-1305-2615 є протиправним та підлягає скасуванню.
Натомість, апелянт наголошує на тому, що при розрахунку земельного податку позивачу була використана довідка № Н-00027/2015 про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки (код ділянки 91:114:044), видана Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаментом земельних ресурсів, а тому, податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 № 190205-1305-2615 ГУ ДФС у            м. Києві було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а наведені судом першої інстанції висновки по суті спору є помилковими. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
          Також, за підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів 
Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України, платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.
Так, відповідно до положень статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Пунктом 287.1 статті 287 ПК України, передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з нормами статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до частин першої, третьої статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно з нормами статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Аналогічні правила переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, регламентовані у статті 377 Цивільного кодексу України.
Отже, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, на що, цілком обґрунтовано звертав увагу і суд першої інстанції. При цьому, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, незважаючи на те, чи зареєстровано право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями.
Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У силу норм пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
З наведеного слідує, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідачем здійснено самостійно за формулою: 109,02x1427,84x3,0x1,05x1,249x1,433x1,06х3%=9302,74 грн., де: 109,02 кв.м. - площа земельної ділянки; 1427,84 грн. за 1 кв.м. - базова вартість 1 кв.м. території в межах економіко-планувальної зони (Рішення Київської міської Ради від 03.07.2014р. № 23/23, введено в дію з 01.07.2015р. Рішенням Київської міської ради від 10.12.2014р. №565/565); 3 - коефіцієнт на функціональне використання землі (Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016р. № 489 «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» із змінами та доповненнями в редакції Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.03.2018р. № 162 «Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів»; 1,05 - узагальнюючий локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки (Рішення Київської міської Ради від 03.07.2014 року № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва»); 1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України від 14.01.2015 р. № 6-28-0.22-215/2-15 та ст. 289 ПКУ; 1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 р. № 6-28-0.22-201/2-16 та ст. 289 ПКУ; 1,06 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2017 р. №22-28-0.22-443/2-16 та ст. 289 ПКУ; 1 - коефіцієнт індексації грошової оцінки (відповідно до порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого витягом з листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2018р. № 6-28-0.22-244/2-18 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель»); 1% - ставка земельного податку (відповідно до таблиці 1 до додатку 3 Положення «Про плату за землю в місті Києві» затвердженого Рішенням Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у                    м. Києві та акцизного податку» від 23.06.2011р. № 42/5629 із змінами та доповненнями у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974).
Також, судом першої інстанції було встановлено, що при розрахунку земельного податку ОСОБА_1 була використана довідка № Н-00027/2015 про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки (код ділянки 91:114:044), видану Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту земельних ресурсів, згідно якої, площа пропорційної частини ділянки, що обліковується за ОСОБА_1 становить 109,02 кв.м. та відповідь Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання інформації щодо нормативно-грошової оцінки від 16.04.2019р. № 05708-7550.
Згідно з пунктом       271.1       статті       271     ПК України, базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно з пунктом  289.1  статті  289    ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Нормами статей 1, 18 Закону України "Про оцінку земель", встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до змісту статей 15,  20 Закону України "Про Державний земельний кадастр", до Державного земельного кадастру включаються цілий ряд відомостей про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; нормативна грошова оцінка, а також інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такі відомості внесені до Державного земельного кадастру є офіційними
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до         Закону України "Про землеустрій". За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), відповідно до пункту 1 Положення про зазначений орган, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.
Згідно з пунктом 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.
Тож, нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.
При цьому, слід врахувати, що наявна в матеріалах справи Довідка № Н-00027/2015 про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки (код ділянки 91:114:044), яка була взята до уваги податковим органом при розрахунку податкового зобов`язання позивачу по земельному податку з фізичних осіб на 2019 рік, видана Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту земельних ресурсів 09 липня 2015 року. У той же час, базова вартість 1 кв.м. земельної ділянки, згідно довідки про розмір нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки (код ділянки 91:114:044), становить 1427,84 грн./кв. м., разом з тим, нормативна грошова оцінка, яка бралась відповідачем для розрахунку земельного податку за 2019 рік, становить 8533, 06 грн./кв. м.
Згідно пояснень сторони відповідача, вказана нормативна грошова оцінка була розрахована на підставі даних, наданих листом Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту земельних ресурсів від 16.04.2019    № 05708-7550, що в свою чергу, як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, свідчить про те, що визначення нормативно грошової оцінки у розмірі 8533, 06 грн./кв.м. було здійснено податковим органом не у спосіб, передбачений Законом України "Про оцінку земель" та Законом України "Про Державний земельний кадастр". (а.с. 12, 33, 34)
Колегія суддів, за наслідком розгляду апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведений контролюючим органом розрахунок до оскаржуваного ППР, містить складові, правильність визначення яких не підтверджена належним, достатнім і достовірними доказами, а відтак, спірне податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 № 190205-1305-2615 є протиправним та підлягає скасуванню.
У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2020 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко

Судді                                                                                                        В.В. Кузьменко

                                                                                                             Я.М. Василенко