П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3939/20	

Категорія: 111010000          Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:10.07.2020р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення №0016445406 від 13 лютого 2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 19114,71 грн., в тому числі штраф у розмірі 5169,12 грн. за період з 21 липня 2015 року до 25 січня 2019 року та нарахування пені в розмірі 13 945,59 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період діяльності позивач не надавав звітності до податкового органу, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) нараховується єдиний внесок. Таким чином, він впевнений в тому, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення без здійснення перевірки, про що свідчить факт відсутності в матеріалах справи акту перевірки.
Разом з тим, позивач наголошує, що жодний із отриманих позивачем документів не містить чіткого визначення яким чином, та за який період, відбулося порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з ЄСВ.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам викладеним позивачем в позові, а саме:
-          рішення суду першої інстанції не містить будь-якого обґрунтування доводів позову щодо відсутності доказів проведення відповідачем перевірки, що позбавило позивача права надати пояснення у процесі прийняття рішення;
-          жодний із отриманих позивачем документ не містить чіткого визначення яким чином, та за який період, відбулося порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з ЄСВ.
У відзиві ГУ ДПС в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, правильно та повно дослідив докази та виніс законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для його оскарження та скасування.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження. 
ОСОБА_1 27 жовтня 2014 року зареєструвався фізичною особою підприємцем з певними видами діяльності, в тому числі - 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.5).
27 грудня 2018 року позивач припинив свою підприємницьку діяльність про що цією ж датою внесено запис за №25290060002003202 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до платіжних доручень №50679018В від 17 січня 2019 року на суму 14 268,00 грн. та №8290398В від 25 січня 2019 року на суму 12 700,00 грн. позивачем зменшено суму недоїмки за 2015-2018 роки.
25 квітня 2020 року позивач засобами поштового зв`язку отримав рішення №0016445406 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ГУ ДПС в Одеській області від 13 лютого 2020 року; розрахунок штрафної санкції у розмірі 5 169,12 грн. за період з 21 липня 2015 року до 25 січня 2019 року та нараховано пеню у розмірі 13 945,59 грн. з розрахунком штрафної санкції (а.с.7-9).
Не погоджуючись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи підтверджують факт несвоєчасної сплати сум ЄСВ в період 2015-2018 років, при цьому відсутні докази того, що підприємницька діяльність позивача у вказаний період була припинена чи зупинена, таким чином рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0016445406 від 13 лютого 2020 року є правомірним.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 14, 19-1, 20 ПК України ст.ст. 7, 8, 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08 липня 2010 року (далі-Закон №2464-VI), які регулюють спірні правовідносини.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 16 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Положеннями пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом №2464-VI.
Згідно з ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи підприємці, в тому числі і ті які обрали спрощену систему оподаткування.
Частина 2 ст. 6 Закону №2464-VI зобов`язує платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 ч.1 ст.4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.3 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI).
Згідно з визначенням, наведеним у пункті 6 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3 ст.25 Закону №2464-VI).
Пункт 2 ч.11 ст. 25 Закону №2464-VI (в редакції до 01 січня 2015 року) визначає, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
З 01 січня 2015 року, у зв`язку зі змінами даної норми, штраф став складати 20 відсотків своєчасно несплачених сум. Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст. 25 Закону №2464-VI).
Нарахування пені, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (п.13 ст. 25 Закону №2464-VI).
Відповідно до ч.15 ст.25 Закону №2464-VI, рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.
З наявної в матеріалах справи Інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску (далі – ІКП) вбачається численні порушення ОСОБА_1 вимог ст. 16 ПК України щодо своєчасної сплати сум ЄСВ за 2015-2018 роки (а.с. 28-36).
Доказів спростування наявності численних затримок у сплаті ЄСВ протягом вказаного періоду позивачем до суду не надано.
Більш того, доказів того, що позивач у вказаний період був найманим працівником, його підприємницька діяльність була припинена чи зупинена, ОСОБА_1 також до суду не надав.
Разом з тим, судова колегія вважає необґрунтованим довід позивача про те, що жодний із отриманих позивачем документів не містить чіткого визначення яким чином, та за який період, відбулося порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з ЄСВ, оскільки Форма оскаржуваного рішення, затверджена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20 квітня 2015 року №449 (додаток 12), не передбачає жодних додатків, в тому числі і розрахунку штрафних санкцій та пені.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що серед додатків до позову ОСОБА_1 долучив розрахунок штрафних санкцій, з якого можливо встановити дати виникнення боргу (недоїмки), суми боргу (недоїмки), дати погашення боргу, кількість днів затримки сплати позивачем сум зобов`язання, відсотків і суми нарахованої штрафної санкції, суми нарахованої пені у залежності від кількості днів прострочення.
Доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без складання відповідачем акту перевірки, спростовуються висновком Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №826/11623/16, за яким обчислення єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу здійснюється не лише на підставі актів перевірки, а й на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу. 
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.