Ухвала
 
12 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 541/755/19
 
провадження № 61-14871ск20    
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О. від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Пермус», публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Міністерство юстиції України, про скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі - ТОВ «ФК «Поліс») та суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії, вчиняти будь-які дії з користування та розпорядження спірним об`єктом нерухомості, вчиняти будь-які дії з передачі спірного об`єкта нерухомості іншим особам, займати спірний об`єкт нерухомості та у будь-який спосіб відчужувати, передавати у користування (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть привести до обтяження та/або відчуження спірного об`єкта нерухомості).
 
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від  31 серпня 2020 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 269, 6 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58420953109, номер запису про право власності 13880222.
Забезпечено позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 269, 6 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58420953109, номер запису про право власності 13880222.
В іншій частині вимог заяви відмовлено.
 
У жовтні 2020 року ТОВ «ФК «Поліс» звернулося до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу № 541/755/19.
 
09 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів у складі: Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О.
 
В обґрунтування заяви про відвід ОСОБА_1 зазначає, що 08 березня 2021 року їй від ОСОБА_2 (надіслано копії ухвал Верховного Суду від 23 вересня 2020 року, від 29 вересня 2020 року та від 09 грудня 2020 року в справі № 554/9012/16-ц, які додано до заяви) стало відомо, що в провадженні Верховного Суду перебуває справа № 554/9012/16-ц, у розгляді якої судді Карпенко С. О. та Кузнєцов В. О. заявили самовідвід, оскільки вже розглядали справу, де стороною був ТОВ «ФК «Поліс» і на користь якого було винесено рішення. Суддя-доповідач Тітов М. Ю. у цій справі теж приймав участь у розгляді справи № 554/9012/16-ц.
 
Крім того, заявник вказує, що 08 лютого 2021 року та 04 березня 2021 року зверталась із заявами про ознайомлення з матеріалами справи, станом на 09 березня 2021 року їй такої можливості не надано. Вважає, що суддею-доповідачем Тітовим М. Ю. вчиняються дії, направлені на позбавлення права її права підготувати відзив на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О. визнано необґрунтованою.
 
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу               і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
 
У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід суддів Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О. у порядку, установленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Осіяну О. М.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.
 
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони                  з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться до незгоди заявника з прийнятим суддями процесуальним рішенням, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Тітова М. Ю., Жданової В. С., Карпенко С. О. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Пермус», публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Міністерство юстиції України, про скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         О. М. Осіян