УХВАЛА

31 березня 2021 року 
Київ
справа №240/6195/20
адміністративне провадження №К/9901/8784/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Кашпур О.В.,
суддів –  Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу, починаючи з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01 січня 2018 року;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 вчинити дії щодо перерахунку позивачу починаючи з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу починаючи з 01 січня 2019 року по 10 грудня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2629- VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01 січня 2019 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо перерахунку позивачу починаючи з 01 січня 2019 року по 10 грудня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01 січня 2019 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 сплатити позивачу, недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01 січня 2018 року та Законом України від 23 листопада 2018 року               № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01 січня 2019 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року,  в задоволенні позову відмовлено.
11 березня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що позивач не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції, тому судові рішення у такій справі можливо переглянути у касаційному порядку, за умови наведення заявником підстав, установлених підпунктами “а” – “г” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, із зазначенням виключних випадків, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Позивач вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що ним не вказано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Таким чином, скаржнику необхідно надіслати касаційну скаргу у новій редакції, у якій, окрім наведення виключних підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статтею 328 КАС України, одночасно зазначити виняткові обставини, передбачені підпунктами “а” – “г” пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження у цій справі. 
Відповідно до вимог частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії – залишити без руху.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.В. Кашпур

Судді:                                                                                          О.Р. Радишевська

                                                                                          Н.В. Шевцова