ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року 
м. Харків
справа № 632/1198/20
провадження № 22-ц/818/1227/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Библіва С.В., -
у с т а н о в и в:
У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 30.11.2009 у розмірі 32117,16 грн та судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 листопада 2009 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.05.2020 має заборгованість у розмірі 32117,16 грн, яка складається з: 30670,83 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1446,33 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії.
Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.11.2009 в розмірі 11146,33 грн та 729,39 грн судового збору. В іншій частині у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні частини заборгованості по тілу кредиту скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Підписавши анкету-заяву відповідач засвідчила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а отже, повністю згодна з умовами кредитування. Також зазначає, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кредитні кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги, а потім часткового погашав заборгованість та знову продовжував користуватися кредитними коштами за договором. Таким чином, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема на погашення заборгованості. Прострочений кредит – це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були поверненні у строк передбачений договором. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів. Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову щодо стягнення частини заборгованості за тілом кредиту. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
В письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.11.2009 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується розрахунком заборгованості, довідкою про видані картки за договором, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахункам відповідача. З виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами. Зазначає, що відповідач повинен щомісячно до дати списання коштів поповнити свою кредитну картку будь-яким способом. Якщо клієнтом щомісячний платіж не внесено, то банком такий платіж списується автоматично, сума платежу зараховується як окремий кредит поверх ліміту вже встановленого на картку, також відбувається і при встановленому обмеженні на картку, або якщо баланс на картці мінусовий. Заборгованість за даною послугою погашається Банком за рахунок овердрафту встановленого на кредитну картку,, в результаті чого заборгованість за тілом кредиту є більшою, ніж сума встановленого кредитного ліміту. Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань матеріали справи не містять.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач взятих на себе за договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав. Вважає, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 9700 грн, що відповідає встановленому кредитному ліміту та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 1446,33 грн.
Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення фактично отриманих коштів в рамках встановленого кредитного ліміту.
Судовим розглядом установлено, що 30 листопада 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 28).
На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім анкети-заяви позичальника, надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану Лєсником Р.О. (а.с. 29)
Також Банком надано копію Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 30-35).
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 18.05.2020 за кредитним договором  утворилась заборгованість у розмірі 32117,16 грн, яка складається з: 30670,83 грн - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1446,33 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії (а.с. 6-25).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву від 30.11.2009, також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в яких визначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступним за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та комісія.
Отже, ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", визнавши факт отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.
Як було зазначено раніше, з представленого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № б/н від 30.11.2009, станом на 18.05.2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 32117,16 грн., яка обрахована зокрема із такої складової, як заборгованість за тілом кредиту (30670,83 грн), відсотків (1446,33 грн).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2009 року у розмірі 30670,83 грн. 
За таких обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», підлягає зміні в частині збільшення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.11.2009 року, що підлягає стягненню з відповідача з 9700,00 грн до  30670,33 грн.
Рішення суду в іншій частині сторонами не оскаржувалось та судовою колегією не переглядалося.
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Заочним рішенням суду від 22.10.2020 з ОСОБА_1 стягнуто 729,39 грн судового збору пропорційно задоволеній частині позову. Оскільки судовою колегію рішення суду змінене та збільшена сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, рішення суду в частині стягнення судових витрат також підлягає зміні і в цій частині.
За результатами розгляду апеляційної скарги позов Банку визнаний колегією суддів обґрунтованим на 100%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 2102,00 грн судового збору, сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 1).
Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 100%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 3153, 00 грн судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 79).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.
Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року змінити в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі  30670 (тридцять тисяч шістсот сімдесят) гривень 83 (вісімдесят три) копійки, а також змінити в частині стягнення судового збору, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні судового збору, сплаченого при подачі апеляційного скарги. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий -                                                                О.Ю.Тичкова

Судді -                                                                        С.С.Кругова

                                                                               Н.П.Пилипчук