ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21223/20	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/124/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія -  ст.44-3КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 , адвоката Баган О.В. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Як визнав суд, 03 грудня 2020 року близько 08.15 год. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 29 водій ОСОБА_1 здійснював регулярне перевезення пасажирів автобусом ЗАЗ I-VAN д.н.з. НОМЕР_1 на міському маршруті №18 у кількості більше ніж місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме, перевозив 29 пасажирів, а в реєстраційному документі на цей транспортний засіб серії НОМЕР_2 та технічною характеристикою передбачено 22 пасажирів для сидіння (з місцем водія), чим порушив п.п.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 (в редакції із внесеними змінами постановою КМУ від 11.11.2020 року) та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 КУпАП. 

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними процесуальними порушеннями. 
На думку апелянта в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів зазначає про неналежність доказів, якими суд обґрунтував його вину у вчиненні правопорушення. Зокрема, звертає увагу, що відеоматеріали не підтверджуються обставини, викладені у протоколі, так як з нього неможливо встановити, скільки людей знаходилось в автобусі і тому висновок про 29 осіб, які знаходились в автобусі є хибним, неперевіреним та таким, що не підтверджується жодними доказами.
Зазначає про недотримання працівниками поліції вимог ст.256 КУпАП, якою визначено вимоги до протоколу про адмінправопорушення. 
Також вказує на невідповідність постанови суду, якою його визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, вимогам КУпАП, оскільки ст.44-3 КУпАП, за якою його визнано винним, має дві частини, які передбачають відповідальність за різні правопорушення, жодна з яких у рішенні суду не зазначена.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року відносно нього та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 11 січня 2021 року, оскільки не був повідомлений про дату та час розгляду справи не брав участі в судовому засіданні, а про наявність оскаржуваної постанові дізнався лише 09 лютого 2021 року.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Баган О.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проводився без участі останнього.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 ознайомився з текстом оскаржуваної ним постанови та отримав її копію 09 лютого 2021 року, про що свідчить його підпис на заяві про ознайомлення з матеріалами справи. 
Апеляційна скарга подана особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 12 лютого 2021 року, що стверджується відміткою на конверті поштового відправлення.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.
Так, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суд першої інстанції обмежився перерахунком наступних доказів: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №223212 від 03 грудня 2020 року, відеоматеріалами, рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Янішевського С. від 03 грудня 2020 року, реєстраційною карткою транспортного засобу ЗАЗ I-VAN д.н.з. НОМЕР_1 . 
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. 
Судом не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що правопорушення працівниками поліції зафіксовано в присутності значної кількості осіб.
Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення. 

Рапорт працівника поліції, який в судовому засіданні не допитувався та реєстраційна картка транспортного засобу не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому, в контексті положень ст.251 КУпАП, не можуть бути доказом по даній справі.

Не можуть вважатися доказом вини ОСОБА_1 відеозаписи, що долучені працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи та на які зіслався місцевий суду, мотивуючи свій висновок про притягнення апелянта до адмінвідповідальності, оскільки на вказаних відеозаписах відсутня інформація, яка б підтверджувала обставини, наведені у протоколі, а саме те, що водій ОСОБА_1 здійснював регулярне перевезення пасажирів автобусом ЗАЗ I-VAN д.н.з. НОМЕР_1 на міському маршруті № 18 у кількості більше ніж місць для сидіння. Зокрема, відеозаписом не зафіксовано особи, які знаходились в салоні транспортного засобу, що дало б змогу стверджувати, що їх кількість була більшою, ніж кількість місць для сидіння.

Окрім того, ст.44-3 КУпАП має дві частини, які передбачають відповідальність за різні правопорушення, кожне з яких передбачає відповідні санкції.
Проте, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, суд першої інстанції не конкретизував за якою саме правовою нормою, передбачено ст.44-3 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, чим неправильно застосував закон, на підставі якого особу притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. 

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи і містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, за якою Тернопільським міськрайонним судом притягнуто його до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачена ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, а відтак провадження по справі відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.