ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3304/21 Справа № 174/591/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року         Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Макарова М.О.
               за участю секретаря – Керімової-Бандюкової Л.К. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг 
за апеляційною скаргою  Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області
на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2019 року ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вказуючи, що за заявою ОСОБА_1 від 28.10.2014 року, рішенням УСЗН ДСГП «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» від 13.11.2014 року відповідачці, як працездатній особі та її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним 18-ти річного віку, було призначено вищезазначену допомогу на шестимісячний період з 28.10.2014 року до 27.04.2015 року. При подачі заяви відповідачкою були подані необхідні документи та ознайомлено з Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». У заяві відповідачки в графі щодо наявності або відсутності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, підкреслена позначка «ні».
Рішенням УСЗН ДСГП «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» від 24.11.2014 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 28.10.2014 року до 27.04.2015 року, відповідно до абзацу 1 пункту 7 Постанови КМУ № 505.
До УСЗН ДСГП чоловіком відповідачки ОСОБА_3 було подано заяву про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 16 грудня 2014 року. Також ним було подано заяву від 16.12.2014 року, в якій зазначено, що він не заперечує, проти того, щоб його дружина ОСОБА_1 отримувала призначену допомогу, як уповноважений представник сім`ї. Рішенням УСЗН ДСГП від 13.01.2015 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01.11.2014 року до 27.04.2015 року. На підставі заяви відповідачки від 08.06.2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та рішення УСЗН ДСГП від 12.06.2015 року відповідачці було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 08.06.2015 року до 07.12.2015 року.
У зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму, рішенням УСЗН ДСГП від 09.10.2015 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Перерахунок вищезазначеної допомоги було здійснено ОСОБА_3 , як особі з інвалідністю II групи, який отримує зазначену допомогу в розмірі 115 відсотків прожиткового мінімуму. Враховуючи вищенаведене та відповідно до пункту 3 Постанови КМУ № 505, допомогу було призначено в новому розмірі на період з 01.09.2015 року до 07.12.2015.
На підставі заяви відповідачки до УСЗН ДСГП від 10.11.2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, наданої через уповноважений банк (АТ «Ощадбанк»), та згідно з пунктом 2 Постанови КМУ № 505, в якому зазначено, що уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім`ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку), рішенням УСЗН ДСГП від 18.11.2015 року було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на шестимісячний період з 08.12.2015 року до 07.06.2016 року.
Також на підставі заяви до УСЗН ДСГП чоловіка відповідачки ОСОБА_3 від 08.06.2016 року надана згода в тому, що відповідачка, як уповноважений представник сім`ї буде отримувати адресну допомогу, а також надана згода на обробку персональних даних.
На підставі заяви відповідачки про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 08.06.2016 року рішеннями УСЗН ДСГП від 08.06.2016 року та від 08.08.2016 року відповідачці було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 08.06.2016 року до 07.12.2016 року.
Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ № 505, на підставі того, що сину відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років і він став працездатною особою, рішенням УСЗН ДСГП від 06.10.2016 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01.10.2016 року до 07.12.2016 року та зменшено розмір допомоги.
УСЗН ДСГП проведена перевірка правильності та повноти інформації, наданої відповідачкою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в результаті якої було з`ясовано, що згідно з інформаційною довідкою КП «БТІ» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 18.03.2019 року № 32 за відповідачкою встановлено право приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 . Правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1997 року, видане виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області згідно з розпорядженням від 05.02.1997 року № 68.
Відповідачкою в жодній з наданих до УСЗН ДСГП заяв не зазначено спільне право власності у пункті «Інформація щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції».
Відповідно до розрахунку переплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 21.03.2019 року, сума переплати допомоги відповідачки за період з 27.10. 2014 року до 07 грудня 2016 року становить 44475,47 грн.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь надміру нараховану та виплачену суму щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 44475,47 грн. та сплачений ними судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (а.с. 2-5).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року в задоволенні позову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг – відмовлено. Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднесено на рахунок позивача (а.с.211-220а).

Не погодившись із рішенням суду, Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просив, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.225-233). 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2014 року, 08.06.2015 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року відповідачка зверталась до позивача з заявами, викладеними шляхом заповнення бланку наданого позивачем та у довільній формі , про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та продовження цих виплат , при цьому про наявність у неї у володінні житла, яке розташовано в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, не зазначала (а.с. 6-9).
Відповідно до заяв чоловіка відповідачки ОСОБА_3 від 16.12.2014 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року та сина відповідачки ОСОБА_2 від 26.09.2016 р. адресованих директору ДСГП ОСОБА_4 , вони не заперечували, проти того, щоб ОСОБА_1 , як уповноважений представник їхньої сім`ї, отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам (а.с.13-15,18).
Факт перебування ОСОБА_1 , її сина ОСОБА_2 на обліку осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції підтверджується довідками № 1244000046 від 28.10.2014 р., № 1244000360 від 26.09.2016 р. (а.с. 19,20).
В своїй заяві адресованій УСЗН ДСГП в м.Вільногірську Дніпропетровської області відповідачка просила належні їй суми грошової допомоги перераховувати на картковий рахунок відкритий у ТВБВ І № 10003/0509 Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.16).
В заяві від 26.09.2016 року ОСОБА_1 повідомляє, що її сину ОСОБА_2 виповнилось 18 років та в зв`язку з цим просить видати йому нову довідку про взяття на облік, а довідку № 1244000046 скасувати та здійснити перерахунок допомоги (а.с. 23).
Факт призначення допомоги підтверджується рішеннями про призначення допомоги переміщеним особам на проживання відповідно до яких 13.11.2014 року ОСОБА_1 призначена допомога на період з 28.10.2014 року по 27.04.2015 року (а.с. 24), 24.11.2014 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 28.10.2014 по 27.04.2015 року (а.с.25), 13.01.2015 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.11.2014 по 27.04.2015 року (а.с.26), 12.06.2015 року продовжена виплата допомоги на період з 08.06.2015 по 07.12.2015 року (а.с.27), 09.10.2015 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.09.2015 по 07.12.2015 року (а.с.28), 18.11.2015 року подовжено виплати та призначено допомогу на період з 08.12.2015 по 07.06.2016 року (а.с.29), 08.06.2016 року подовжено виплати та призначено допомогу на період з 08.06.2016 по 27.10.2016 року (а.с.30), 08.08.2016 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 08.08.2016 по 07.12.2016 року (а.с. 31), рішенням від 06.10.2016 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.10.2014 по 07.12.2016 року (а.с. 32).
Факт отримання вказаної допомоги стороною відповідача не заперечується.
Згідно інформаційної довідки, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 19.03.2019 р. на підставі запиту позивача № 0547/01-78/19-04.3/2 від 28.01.2019 року, станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 (підстава виникнення права власності – свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1997 року видане виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів згідно розпорядження від 05.02.1997 року № 68) (а.с.33).
Згідно копії акту № 56 від 21.03.2019 року, складеного працівниками ДСГП, при перевірці правильності та повноти інформації, наданої для призначення щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_1 , слідує, що вона є співвласником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з цим заявниці надміру виплачено допомогу за період з 28.10.2014 року по 07.12.2014 року у розмірі 44475,47 грн. (а.с. 34), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 35).
Згідно повідомлення від 26.03.2019 року, № 1621/01-78/19-04.3/2 позивач повідомляв ОСОБА_1 про те, що їй надміру нарахована щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 44475,47 грн. та пропонував добровільно внести виплачені суми переплати на рахунок позивача (а.с. 36). Конверт з вказаним повідомленням повернуто на адресу УСЗН ДСГП без вручення адресату у зв`язку з закінченням строку зберігання, що підтверджено його копією (а.с. 37).
Згідно витягу з ЄРДР, 19.02.2018 року Вільногірським відділенням поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 12018040150000066 за ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що у період часу з 28.10.2014 року по 07.12.2016 року ОСОБА_1 , шляхом обману, не повідомивши орган соціального захисту населення про наявність перешкод, оформила та в подальшому отримала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, чим спричинила ДСГП Вільногірської міської ради матеріальний збиток на суму 44475,47 грн. (а.с. 168).
Згідно інформації від 14.09.2020 року за вих.№47.2-9222 наданої Вільногірським ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, 19.02.2018 року начальником Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Комнатним Р.В. направлено до канцелярії Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали за фактом заволодіння ОСОБА_1 бюджетними коштами в сумі 44475грн. шляхом шахрайства з додатками до них (повідомлення з Департаменту соціально-гуманітарної політики управління соціального захисту населення від 15.11.2017 року (№ 6235/01-95/17-04.2) з актом № 423 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та інш. матеріалами). 19.02.2018 року вищевказані матеріали зареєстровано до ЄО № 729 та в порядку ст.214 КПК України внесено слідчим відділенням Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12018040150000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с. 185).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що відповідачка, подаючи заяви про призначення їй адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та не зазначивши про наявність у неї права власності на частину квартири, розташовану у м.Вільногірськ Дніпропетровської області діяла саме з прямим умислом, тобто мала намір ввести в оману орган державної влади, тому підстави для повернення виплаченої їй грошової допомоги відсутні.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду 1 інстанції.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, а саме: внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч 1. ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Разом із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.
Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.
Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.
Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.
За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Виходячи з аналізу вказаної норми, повернення грошової допомоги можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної особи має бути наявний прямий умисел, тобто намір ввести в оману орган державної влади.
Згідно з пунктом 6 Порядку, у редакції від 23.10.2014 року, чинній на час призначення допомоги, тобто на 28.10.2014 року, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.
31.03.2015 року до пункту 6 вказаного Порядку були внесені зміни, які набрали чинності 23.04.2015 року, та слова «у володінні» замінено словами «у власності».
В подальшому, тобто 31.05.2017 року до вказаного Порядку знову були внесені зміни, які набрали законної сили 03.06.2017 року, та абзац другий пункту 6 викладений в наступній редакції: «грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану».
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 перебувала на обліку у позивача, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та 28.10.2014 року, 08.06.2015 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року зверталась до позивача з заявами, викладеними шляхом заповнення бланку наданого позивачем та у довільній формі , про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та продовження цих виплат , при цьому про наявність у неї у володінні житла, яке розташовано в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, не зазначала. Вказана адресна допомога була призначена відповідачці позивачем та у період з 28.10.2014 року по 07.12.2016 року виплачена у загальному розмірі 44475,47 грн.
Вимоги позивача про повернення цієї допомоги обґрунтовані тим, що відповідачка при поданні заяви про призначення їй державної допомоги не повідомила про наявність у неї у власності частки квартири, яка розташована в м.Вільногірськ Дніпропетровської області.
Разом з тим, 28.10.2014 р. відповідачка заповнила заяву наданого їй зразка, де зазначила про відсутність у її володінні іншого житла, що відповідало на той час вимогам Порядку, 08.06.2015 р. та 08.06.2016 року відповідачка також заповнювала надані їй позивачем аналогічні бланки, де у відповідну графу останнім не були внесені зміни, передбачені Постановою КМУ від 31.03.2015 року № 212, які набрали чинності 23.04.2015 року щодо необхідності зазначення наявності права власності на житло, а 10.11.2015 року надала заяву довільної форми щодо продовження їй виплат, де повідомила про відсутність змін, які впливають на призначення допомоги.
Таким чином, станом на 08.06.2015 р. та 08.06.2016 року, форма бланку, яка надавалася для заповнення відповідачкою, позивачем не була приведена у відповідність до вимог закону після внесення 31.03.2015 р. змін до вищевказаного Порядку, якими було передбачено необхідність зазначення про відсутність у будь-кого з членів сім`ї заявника не у володінні, а у власності житлового приміщення, а вимоги щодо зазначення інформації про наявність у власності частини житлового приміщення, були внесені до вказаного Порядку лише 31.05.2017 року, тобто після припинення виплати відповідачці допомоги.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним). Право користування нерозривно пов`язано з правом володіння. Без володіння, тобто без фактичного утримання речі (панування над нею), не можна добути з неї корисні властивості і тим самим використати її для задоволення потреб.
Разом з тим, як слідує зі змісту вказаного Порядку, він був прийнятий з метою надання допомоги окремим категоріям громадян для покриття витрат на проживання в конкретному житловому приміщенні, що зумовлено вимушеною зміною місця проживання та необхідністю знайти та забезпечити себе іншим житлом.
При цьому з аналізу норм вказаного Порядку, з урахуванням внесених у послідуючому змін, слідує, що законодавець первісно визначив поняття «володіння» житлом не як одну із правомочностей, які складають суть поняття права власності, а як самостійне речове право, що пов`язане з фактичним володінням річчю, тобто можливістю використання житла для проживання, і тільки в послідуючому внісши зміни до вказаного Порядку, пов`язав можливість реалізації права особи на отримання вказаного виду державної допомоги з правом власності на житло чи його частку.

При таких обставинах, звернувшись до позивача з заявами про призначення допомоги та не зазначивши про наявність у неї у власності частини квартири, яка розташована в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, відповідачка не порушила вимог вищевказаного Порядку.

До того ж, факт володіння, тобто проживання відповідачки та членів її сім`ї у цьому житлі стороною відповідачки заперечується, а доказів зворотного позивачем не надано.

Крім того, відповідно до принципу «належного урядування», визначеного Європейським судом з прав людини в рішенні від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» № 29979/04, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються ( рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic).

Таким чином, обов`язок приведення у відповідність до нових вимог закону бланку заяви, на переконання суду, є обов`язком позивача, оскільки саме на нього покладається обов`язок «належного урядування», тому подання відповідачкою заяв старого зразку, де не передбачалося зазначення належності їй на праві власності житла, не може розглядатися як протиправність її дій щодо ненадання інформації, оскільки надання такої інформації позивачем не вимагалося.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду 1 інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи представників позивача щодо можливості подання відповідачкою заяви про призначення їй допомоги у довільній формі, а не на бланку, суд оцінює критично, оскільки при зверненні до державного органу особа повинна беззаперечно дотримуватися встановленої процедури, а не діяти на власний розсуд.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 127/27903/16-ц, постанові Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 643/4119/17.

Доводи апеляційної скарги повторюють зміст позовних вимог та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

При таких обставинах, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем поза розумним сумнівом не доведено, що відповідачка, подаючи заяви про призначення їй адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та не зазначивши про наявність у неї права власності на частину квартири, розташовану у м.Вільногірськ Дніпропетровської області діяла саме з прямим умислом, тобто мала намір ввести в оману орган державної влади, тому підстави для повернення виплаченої їй грошової допомоги відсутні 

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області – залишити без задоволення. 

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: