Справа № 145/1988/20 
Провадження № 33/801/198/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Соломона В. А.,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462282, складеного 27 листопада 2020 року о 19 год 10 хв, - водій ОСОБА_1 27 листопада 2020 року о 19 год 00 хв у с. Красне по вул. Д. Нечая керував автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер 6810» у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; результат огляду – 0,94 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 10 200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що 27 листопада 2020 року у нього захворіла дитина, а тому через нервовий стрес він вжив заспокійливе, в склад якого, як потім з`ясувалось, входила настоянка, а близько 19-ої години був змушений поїхати в аптеку за ліками для дитини. Під час руху його зупинили працівники поліції та зобов`язали пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», після чого склали протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що на даний час відповідальність водіїв транспортних засобів за керування у стані сп`яніння відсутня, оскільки Законом України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» виключено зі ст. 130 КУпАП адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, і до даного часу інших змін до зазначеної статті не внесено. Крім того, працівники поліції порушили процедуру огляду його на стан сп`яніння, оскільки провели такий огляд за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», проте відповідно до наказу МОЗ України від 10 лютого 2010 року № 95 строк дії свідоцтва приладу Drager Alcotest 6810 про державну реєстрацію № 7261/2007 від 10 лютого 2010 року закінчився 10 лютого 2015 року.
В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисник – адвокат Соломон В. А. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити з урахуванням викладених у ній підстав.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Соломона В. А. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.
Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462282 від 27 листопада 2020 року, згідно якого 27 листопада 2020 року о 19 год 00 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер 6810» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; результат огляду – 0,94% (а. с. 3);
- роздруківкою з технічного приладу «Drager Alcotest 6810» результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 27 листопада 2020 року о 19 год 04 хв, тест № 2575, результат тесту – 0,94 проміле (а. с. 8);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчі, хитка хода; результати огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6810»: 0,94 проміле (а. с. 7).
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 27 листопада 2020 року у нього захворіла дитина, а тому через нервовий стрес він вжив заспокійливе, в склад якого, як потім з`ясувалось, входила настоянка, а близько 19-ої години був змушений поїхати в аптеку за ліками для дитини, не заслуговують на увагу та правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не спростовують, оскільки за результатами його огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 0,94 проміле.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462282 від 27 листопада 2020 року у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив про те, що він керував автомобілем, вживши перед цим ліки, які були на спирту, але він цього не знав.
Проте, із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 462282 від 27 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 , який переглянуто судом апеляційної інстанції, вбачається, що після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» та під час оформлення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначав про те, що він вживав будь-які ліки, які могли вплинути на результат огляду його на стан сп`яніння, та не висловлював своєї незгоди із результатами проведеного огляду, а навпаки не заперечував того, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги в тому, що на даний час відповідальність водіїв транспортних засобів за керування у стані сп`яніння відсутня, оскільки Законом України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» виключено зі ст. 130 КУпАП адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, і до даного часу інших змін до зазначеної статті не внесено, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Відповідно до положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно із п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
У пункті 6 статті 247 КУпАП йдеться мова про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, була не скасована, а навпаки, посилена.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-ІХ, який набув чинності 03 липня 2020 року, виключено, зокрема, підпункт 4 розділу І Закону України № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, згідно з яким стаття 130 КУпАП була викладена в редакції, яка не передбачала адміністративну відповідальність осіб, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто адміністративна відповідальність за такі дії відновлена з 03 липня 2020 року. У пункті 2 розділу І Закону № 2617-VIII виключено підпункт 171, який доповнивши КК України статтею 286-1, криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, тобто з 03 липня 2020 року відбулась декриміналізація цих дій.
Оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 27 листопада 2020 року, тобто після набрання чинності Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ, яким відновлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, його доводи про те, що чинним законодавством не передбачено ні кримінальної, ні адміністративної відповідальності за ці дії, є безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги про закінчення строку дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810», то наказом Державної служби України з лікарських засобів «Про державну реєстрацію медичних виробів» від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в якому під № 43 зазначено – газоаналізатори Drager Alcotest, номер свідоцтва про державну реєстрацію 14455/2014; строк дії свідоцтва не обмежений.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, згідно з якими міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, та газоаналізаторів встановлено – 1 рік.
Як вбачається із роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останнє калібрування приладу проводилось 18 лютого 2020 року, а огляд ОСОБА_1 проведено 27 листопада 2020 року, тому підстави для визнання такого огляду недійсним відсутні.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області 04 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська