П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/361/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Домусчі С.Д. ,  Семенюка Г.В. 
секретар – Недашковська Я.О.,

за участю:  апелянта - ОСОБА_1 ; 
представника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області - Єгорова О.С., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі № 420/361/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, –
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним адміністративним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 472-к від 16.12.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 16.12.2019 № 469-к « Про затвердження негативного висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 » та Результати виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік;
- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області з дати звільнення 17.12.2019;
- стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення 17.12.2019 по день прийняття судом рішення по справі;
- стягнути з відповідача ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на користь позивача ОСОБА_1  суму судового збору у розмірі 1 681,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що вона з 06.06.2016 по 17.12.2019 працювала в ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на посаді завідувача сектору контролю за регульованими цінами. Позивачка вказує, що у неї склалися неприязні стосунки з заступником начальника  головного управління   ОСОБА_3 .
Наказом ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області № 4486 від 30.09.2019 розпочато оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» з 01.10.2019.
24.10.2019 позивач направила на електронну пошту Відділу по управлінню персоналом заповнену форму результатів виконання завдань завідувачем сектору контролю за регульованими цінами ОСОБА_1 за 2019 рік. Позивача було запрошено на оціночну співбесіду на 04.11.2019, однак, чому співбесіду не було проведено безпосереднім керівником з 25.10.2019 по 29.10.2019, як було зазначено у Графіку до внесення у нього змін, ОСОБА_1 не відомо, хоча остання була на робочому місця до 01.11.2019.
04.11.2019 позивачці було відкрито листок тимчасової непрацездатності. В порушення вимог Порядку № 640 від 23.08.2017 позивача не було повідомлено про дату повторної співбесіди, а лише надано листа від 06.11.2019 вих. № 8530/07/25 з вимогою ознайомитися з результатами оцінювання, проведеного безпосереднім керівником без участі позивачки протягом п`яти днів після виходу на роботу.
Позивачка зазначає, що не погоджується із результатами оцінювання її службової діяльності та надає заперечення щодо завдань № № 1,2,3 та оцінок, виставлених її безпосереднім керівником, за виконання вказаних завдань.
16.12.2019 № 469-к затверджено негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 на підставі Результатів виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1 за 2019 рік. На підставі наказу № 472-к від 16.12.2019 позивачку звільнено з посади з 17.12.2019.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, що зазначений наказ та висновок є цілком правомірними. Форма «Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» за 2019 рік», згідно з якою позивачці було виставлено за виконання завдань бал « 1,67», тобто негативну оцінку, і яку вона просить визнати протиправною та скасувати, не є висновком у розумінні Закона України «Про державну службу» та не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке можна оскаржити в судовому порядку. Щодо визнання протиправним та скасування наказу № 469-к від 16.12.2019, відповідач вважає, що позивачка була зобов`язана застосувати заходи досудового врегулювання спору у разі незгоди із негативним висновком, що випливають зі змісту ст. 11 Закона України «Про державну службу». 
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.02.2020 відкрив апеляційне провадження по даній справі(а.с.99 - 102, т.1).
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.03.2020  провадження у справі зупинив ( а.с. 215-218,т.1).
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 03.06.2020  провадження у справі поновив  ( а.с. 3-4,т.2).
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.07.2020  відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача  про залишення без руху позову ОСОБА_1 (а.с.145-147,т.2).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що ненадання більше ніж два місяці після звільнення позивачці копії Результатів виконання завдань ОСОБА_1 за 2019 рік унеможливлювало надання заперечень на ці Результати;
- суд першої інстанції проігнорував, що апелянт посилається на те що її було звільнено та притягнуто до дисциплінарної відповідальності( зазначені накази скасовані П`ятим апеляційним адміністративним судом 10.07.2020, справа № 420/7961/19) на підставі однакових фактів, а не наказів;
- судом першої інстанції не надано юридичну оцінку Результатам (балам) та запереченням до них, а зазначено лише, що це є дискреційні повноваження відповідача;
- судом першої інстанції проігноровано висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13.04.2018;
- всупереч правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.10.2019, справа № 240/6051/18, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що Результати самі по собі не є актом індивідуальної дії та не мають правових наслідків для позивачки, отже не можуть бути скасовані в судовому порядку;
- при винесенні рішення суд першої інстанції не коректно застосував до спірних правовідносин пункту 37 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, який визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 640 від 23.08.2017;

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1  працювала завідувачем сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.
25.03.2019 позивачка ознайомилась із завданнями, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» та «В», що визначені державному службовцю категорії «Б» ОСОБА_1 ..
З огляду на зміст вказаних завдань, ОСОБА_1 на період січень-грудень 2019 року встановлено 3 завдання.
Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області № 4486 від 30.09.2019, призначено проведення з 01 жовтня 2019 року оцінювання результатів службової діяльності державних службовців ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».  Наказом затверджено: графік проведення оцінювання у 2019 році та список державних службовців Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, які займають посади державної служби категорій «Б» та «В», оцінювання яких проводиться у 2019 році( а.с.43-44,45-48, т.1). 
Згідно з розділом ІІІ Графіку проведення оцінювання у 2019 році визначено:
- до 24.10.2019 подання в електронному вигляді безпосередньому керівнику форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, заповнену в частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання;
- з 25.10.2019 по 29.10.2019 проведення оціночних співбесід з відповідними державними службовцями, які займають посади керівників самостійних структурних підрозділів;
- до 31.10.2019 ознайомлення державного службовця під підпис із результатами оцінювання та передати оформлену у встановленому порядку форму щодо результатів до Відділу управління персоналом для зберігання в особовій справі державного службовця;
- до 04.11.2019 року передача Відділу управління персоналом у паперовому вигляді заповнену індивідуальну програму підвищення рівня професійної компетенції державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б».
24.10.2019 ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку надіслала безпосередньому керівникові форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем.
Листом від 28.10.2019 № 8268/07/25-19 ГУ Держпродспоживслужби повідомило позивача про те, що проведення оціночної співбесіди з нею відбудеться  04.11.2019, з урахуванням строку її перебування у відрядження з 23.10.2019 по 01.11.2019 (а.с.53,т.1)
Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 21-ОД від 28.10.2019 «Про внесення змін до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.09.2019 № 4486» викладено розділ ІІ Графіку проведення оцінювання у 2019 році у новій редакції, згідно з яким визначено, що оціночні співбесіди з державними службовцями проводяться у період з 28.10.2019 по 04.11.2019, а ознайомлення державного службовця під підпис із результатами оцінювання передбачено до 05.11.2019. ( а.с.54-55,т.1).
Відповідно до листка непрацездатності КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Одеської міської ради серії АДН № 077167, ОСОБА_1 у період з 04.11.2019 - 15.11.2019,включно, була тимчасово непрацездатною та перебувала на лікуванні(а.с.56,т.1).
04.11.2019 заступник начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області та начальник ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області затвердили результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» ОСОБА_1 , згідно з якими середній бал за результатом оцінювання виконання позивачем трьох завдань склав 1,67 бала, що відповідає негативній оцінці (а.с.75-77,т.1).
Так, за виконання завдання № 1 «Забезпечено дотримання суб`єктами господарювання державної дисципліни цін та вжито заходи для запобігання порушень діючого законодавства в сфері ціноутворення» ОСОБА_1 отримала 1 бал із зазначенням «Завдання виконано частково, результати потребують доопрацювання, не вжито в повному обсязі заходів реагування».
За виконання завдання № 2 «Належне проведення щомісячного моніторингу застосування державних регульованих цін на лікарські засоби, які внесено до реєстру лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню, затвердженого наказом МОЗ України від 03.04.2017 року № 360 (зі змінами), та беруть участь в Урядовій програмі «Доступні ліки» ОСОБА_1 отримала 2 бали із зазначенням «Завдання виконано, але із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, проявляв недостатність знань вимог до підготовки документів і високої міри контролю з боку керівника».
За виконання завдання № 3 «Об`єктивно та своєчасно розглянуті звернення громадян відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_1 отримала 2 бали із зазначенням «Завдання виконано, але з порушенням строку виконання».
Також, результати виконання завдань  містять ґрунтування  негативної оцінки результатів службової діяльності ОСОБА_1 щодо кожного завдання.
Листом від 06.11.2019 за № Вих-8530/07/25-19 відповідач повідомив позивача про необхідність ознайомитися з результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік протягом 5 робочих днів після виходу на роботу у відділі управління персоналом.
Позивачка ознайомилася із результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік 16.12.2019, про що наявна відповідна відмітка, вчинена особисто ОСОБА_1 у результатах виконання завдань із зазначенням дати ознайомлення.
Згідно з наказом ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області № 469-к від 16.12.2019, затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , завідувача сектору контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, оцінювання якої проводилось у 2019 році на підставі результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «б» за 2019 рік ОСОБА_1 (а.с.134,т.2).            
Відповідно до вказаного висновку, ОСОБА_1 отримала негативну оцінку за результатами оцінювання результатів службової діяльності( а.с.59,т.1) 
Згідно з актом від 16.12.2019, ОСОБА_1 ознайомилась з наказом Головного управління від 16.12.2019 № 469-К та зробила з нього фотокопію, однак, підписати вказаний наказ відмовилась (а.с.138,т.2)
У зв`язку із відмовою від отримання копії наказу від 16.12.2019 № 469-к, копія вказаного наказу направлена відповідачем на адресу позивачки листом від 17.12.2019 № Вих-9697/07/25-19.
Наказом  ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 16.12.2019 № 472-к «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, 17 грудня 2019 року, відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону України  «Про державну службу» у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності (а.с.132,т.2).
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.
Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено , що  з Результами  виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік   ОСОБА_4 ознайомлена 16.12.2019 ( а.с.138-141,т.1), водночас,  на неодноразові звернення позивачки  ( а.с. 18, 69, т.1),  копію Результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік ОСОБА_4 отримала лише 20.02.2020. 

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заступник начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Л.М. Круковська та начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області В.Б. Кустуров, під час здійснення оцінювання та затвердження результатів службової діяльності ОСОБА_1 діяли на підставі та в межах повноважень, визначених законом, оскільки мають відповідне право на проведення такого оцінювання та затвердження його результатів. Вчинення вказаними посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області зазначених дій є способом реалізації повноважень та процесом реалізації наданих законом функцій.
Отже, дії заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 та начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області В.Б. Кустурова, щодо виставлення та затвердження негативної оцінки службової діяльності ОСОБА_1 є суб`єктивною оцінкою досліджених зазначеними особами обставин та їх дискреційними повноваженнями.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1  в частині визнання протиправним та скасування наказу про затвердження висновку  № 469-к від 16.12.2019 .
Щодо вимоги позивачки про визнання протиправними та скасування результатів виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1  за 2019 рік, суд зазначив, що вказані результати самі по собі не є актом індивідуальної дії та безпосередньо не мають правових наслідків для позивачки, а отже, не можуть бути скасовані в судовому порядку.
Відмовляючи  у задоволенні вимог позивачки про визнання протиправним та скасування наказу від 16.12.2019 № 472-к про звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши положення  частини  6 статті 44 Закону України «Про державну службу», вказав, що законодавець  передбачає лише один правомірний та законний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень (суб`єкта призначення на державну службу) у випадку, якщо державний службовець отримав негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, - звільнення зі служби.
Колегія суддів  не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.          Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.          
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регулює Закону України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 1 Закону № 889-VIII зазначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 889-VIII, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Зі статті 5 Закону № 889-VIII вбачається, що відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дії норм законодавства про працю поширюються на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 44 Закону № 889-VIII, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.
Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.
За приписами частин  4, 5 статті  44 Закону № 889-VIII,  державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
Відповідно до частини  6 статті  44 Закону № 889-VIII, у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).
Приписами частин 7, 8 статті  44 Закону № 889-VIII  передбачено, що висновок, який  містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.
Відповідно до частини  11 статті  44 Закону № 889-VIII, порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
Статтею 11 Закону № 889-VIII  передбачено, що у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.
У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.
Керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).
У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до суду.
Відповідно до пункту  3 частини  1 статті  87 Закону № 889-VIII , підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Згідно з частиною  2 статті  21 та частиною  1 статті   23 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
Також, статтею 24 Європейської соціальної хартії, ратифікованої Україною 14.09.2006, зазначено, що з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення, Сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; b) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу.
Постановою Кабінету Міністрів України № 640 від 23.08.2017 затверджено Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, який визначає процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання). Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій А, Б і В (далі Типовий порядок № 640).
Відповідно до п. п. 2, 3, 7, 9, 12, 13, Типового порядку № 640, метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри, визначення потреби у професійному навчанні.
Оцінювання проводиться з дотриманням принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця,  на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Процедура оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному.
Визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.
З наведених законодавчих  приписів  висновується ,  що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є - отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Водночас процедура  результатів оцінювання службової діяльності та подальше звільнення  повинні бути  проведені за належною правовою процедурою  та з дотриманням принципів,  передбачених статтею 2 КАС України  та критеріїв  об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця.
Структуру процедури оцінювання державних службовців становлять такі стадії та етапи: 1) стадія підготовки до проведення оцінювання діяльності державних службовців; 2) аналітична стадія: а) здійснення самооцінювання; б) проведення співбесіди; в) обґрунтування та оцінювання суб`єктом призначення; 3) стадія визначення результатів оцінювання: а) розрахунок отриманих результатів; б) ознайомлення державного службовця з результатами оцінювання та затвердження результатів оцінювання; 4) стадія оскарження.
Отже, проведення співбесіді  за наслідками  результатами оцінювання   є необхідним та важливим етапом  здійснення процедури оцінювання.
Вказаний критерій щодо ухвалення адміністративного акта з урахуванням права особи на участь у процесі його прийняття випливає з принципу гласності прийняття рішень. Відповідний орган зобов`язаний застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо якщо воно матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.
Аналогічну правову  позицію висловив  Верховний суд  у постанові  від  10.08.2020 по справі  № 826/11855/18.
Як встановлено  апеляційним судом, співбесіда з ОСОБА_1 спочатку була  призначена у період 25.10.2019 по 29.10.2019 без зазначення  точної дати та часу її проведення.
Згодом, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 21-ОД від 28.10.2019   термін  проведення оціночної  співбесіди  з державними службовцями (у тому числі і з позивачкою)  визначені  у період з 28.10.2019 по 04.11.2019.
Тобто, формально  відповідачем  надано час у реалізації  позивачкою права на надання пояснення з приводу  Результатів оцінювання 11 календарних днів.
Поряд з цим,  судом встановлено , що   позивачка  знаходилась у відрядженні, а саме у період  з 23.10.2019  по 01.11.2019, а також  у період з 04.11.2019 - 15.11.2019, включно, була тимчасово непрацездатною та перебувала на лікуванні.
02.11.2019 ( субота)  та 03.11.2019 (неділя)  вихідні дні.
Із цього випливає, що відповідач  визначивши наказами  строк співбесіди   у період з 25.10.2019 по 29.10.2019 та з 28.10.2019 по 04.11.2019,  фактично  надав можливість  надати пояснення  з  приводу Результатів виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік  лише один день, а саме 04.11.2019.
При цьому у  цей день  позивачка не змогла  прибути на співбесіду  з поважних  причин (знаходження на лікарняному).
Наведене свідчить  про те, що  відповідач  позбавив  позивачку права надати  відповідні пояснення під час проведення процедури затвердження негативного висновку, тобто   реалізувати своє право  на участь у процесі його прийняття ( пункт 9 частина 2 стаття 2 КАС України).
При чому  відповідач, з яким погодився суд першої інстанції,   пославшись  на  положення п. 14, 37 Типового порядку № 640,  висновувався    на тому, що тимчасова відсутність державного службовця на роботі у зв`язку із непрацездатністю не є підставою для не визначення результатів виконання завдань та незатвердження висновку.
Колегія  суддів, дослідивши  зміст  пункт 14   Типового положення,  констатує , що  ця норма не надає дозволу   проводити оцінювання  без відповідної співбесіди.
Відповідно до пункту  37 Типового порядку № 640, для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, оціночну співбесіду.
У разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б або В, або його повторної неявки для проходження оціночної співбесіди у визначені безпосереднім керівником строки визначення результатів виконання завдань проводиться безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) без оціночної співбесіди в установлений строк. У разі тимчасової відсутності у зв`язку з відрядженням або відпусткою такого державного службовця за його заявою до безпосереднього керівника оціночна співбесіда та визначення результатів виконання завдань проводяться раніше
Вказана норма   дійсно дозволяє  прийняти два варіанта   поведінки  суб`єкта владних повноважень, а саме:   визначення результатів виконання завдань проводиться без оціночної співбесіди   або призначення  повторної дати проведення співбесіди.
Водночас  розділом  ІІ Графіку проведення оцінювання у 2019 році, затвердженого  наказом Головного управління Держпроспоживслужби в Одеській області від 30.09.2019 № 4486 (а.с. 45, т.1)  чітко визначено, що  у разі відсутності  такого державного службовця на роботі письмово повідомити  про дату проходження повторної оціночної  співбесіди, а в разі неявки провести  оцінювання без оціночної співбесіди.
Не змінилось  це правове регулювання й Наказом  від 28.10.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління  Дерспоживслужби в Одеській області   від 30.09.2019 № 4486" (а.с. 54-55, т.1).
З огляду на зазначене та враховуючи принцип легітимних очікувань, колегія суддів погоджується з  доводами  апелянта про те, що відповідачем в порушення  вимог  частини 8 статті 44 Закону №889-VIII   та  розділу  ІІ Графіку проведення оцінювання у 2019 році, затвердженого  Наказом головного управління Держпроспоживслужби в Одеській області від 30.09.2019 №4486 не було  призначено  повторну  співбесіду та позбавлено позивача права бути безпосередньо присутніми на співбесіді під час визначення результатів виконання завдань,  надати відповідні пояснення та докази на свій захист тощо.
Окрім того, за приписами  частин 7 статті  44 Закону №889-VIII   позивач  може оскаржити  висновок у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
У разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації ( частина 1 статі 11) 
Наведене свідчить, що  відповідач всупереч вимогам статті 11 Закону України "Про державну службу" затвердивши  висновок  та  одночасно звільнивши позивача у день затвердження  висновку щодо результатів оцінювання, позбавив позивача права на відповідне його оскарження.
З приводу  оскарження  позивачкою  наказу  про затвердження   висновку  слід  зауважити й те, що  не оскарження окремо  висновку, не позбавляє права  з метою ефективного судового захисту  оскаржити  Наказ про його затвердження, оскільки саме  затверджений оспорюваним наказом висновок   слугував підставою   для   прийняття відповідного  наказу про звільнення.
Окрім того, суд констатує, що  Результати   оцінювання,   ОСОБА_1  отримала лише 20.02.2020, що фактично позбавило її визначити  належні правові  підстави для  його оскарження   у строк, визначений статтею  11 Закону №889-VIII.
Важливим також,  на переконання суду, у спірних правовідносинах є питання  щодо  дотримання  відповідачем критерію  безсторонності (неупередженості).
Так, позивачка у позовній заяві  наголошувала  про наявність конфлікту між нею та  особою,  яка проводила оцінювання  з відповідним посиланням  на рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/7961/19 від 10.07.2020 року, яким скасовано накази ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 17.12.2019 року № 6026, № 6027, № 6028 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».
Суд  першої  інстанції  відхилив  доводи  позивачки,  мотивуючи це тим, що вказані накази не були підставою для виставлення позивачці негативної оцінки за результатами службової діяльності за 2019 рік та прийняті після затвердження результатів виконання завдань державним службовцем та прийняття наказу про  її звільнення.
Проте, наведене  мотивування суду першої інстанції  є недостатнім , оскільки ці обставини містять інформацію про наявність  ознак обґрунтованого  сумніву у  неупередженості (пункт 4 частина 2 статті 2 КАС України) з боку посадових осіб відповідача. 
Відповідач  належних доказів на спростування цих доводів позивача не надав.
Таким чином, аргумент  позивачки  щодо небезсторонності   посадових осіб відповідача є доречним, важливим  та  не спростований  належними  та допустимими доказами   відповідача.
В свою чергу, твердження суду  про правомірність спірного наказу з посиланням на те, що виконання приписів норми пункту 3 частини  1 статті 87 Закону №889-VIII  не є правом суб`єкта владних повноважень, а є обов`язковою нормою щодо звільнення працівника, суд вважає помилковими, оскільки правомірність наказу, як рішення керівника, не може бути з`ясована без дослідження обґрунтованості підстав для його видання та у якій спосіб було прийнято рішення, адже в статті 2 КАС України законодавець встановлює основні критерії законності рішень, яких суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися при прийнятті ним рішень та за якими суд визначає їх правомірність.
Підсумовуючи наведене апеляційний  суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо затвердження   результатів  оцінювання  та подальшого звільнення позивачки  були вчинені без дотримання належної процедури .
Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
За таких обставин  накази Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 472-к від 16.12.2019 «Про звільнення ОСОБА_1  № 469-к  від 16.12.2019 «Про затвердження негативного висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 »  слід визнати протиправним та скасувати.
З приводу позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Результатів  виконання завдань, які затверджені  начальником ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області 04.11.2019 ,  варто зауважити  про таке.
Як випливає із положень частин  1, 2, 3 статті 44 Закону №889-VIII  процедура оцінювання діяльності державних службовців є встановленим законодавством порядком дій повноважних суб`єктів з визначення результативності, ефективності та якості виконання державними службовцями покладених на них обов`язків і завдань за підсумками звітного періоду, а також для прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри, виявлення потреби у професійному навчанні. 
Тобто, оцінювання діяльності державних службовців характеризується наявністю певних особливостей,  зокрема,  що цій процедурі оцінювання властива специфічна мета: забезпечення ефективної розстановки компетентних фахівців на посадах державної служби та  сприяння досягненню очікуваних результатів діяльності державного органу та підтримка результативної, ефективної та якісної діяльності державних службовців шляхом її заохочення (преміювання). 
Основним документом,  який  впливає  на наведені вище критерії є Результати  виконання завдань, а відтак  останні  безпосередньо впливають  на правові питання щодо проходження публічної служби позивача, зокрема, щодо його професійна компетентності  (пункт 5  статті 1 Закону №889-VIII ), професіоналізму  (пункт 3 частини 1 статті 4 Закону №889-VIII)  та безпосередньо впливає на правовий інтерес  позивачки  щодо   просування по службі з урахуванням професійної компетентності та сумлінного виконання своїх посадових обов`язків ( пункт 7 частини 1 статті 7 Закону №889-VIII).
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
В силу приписів статті  5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
У пунктах 55-56 постанови Верховного суду від 31.10.2019 у справі  № 240/6051/18  зазначено, що оскаржувані завдання, ключові показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" мають всі ознаки правового акту індивідуальної дії, оскільки вказаний документ врегульовує відносини щодо конкретно визначеного кола осіб, а саме щодо позивача, розрахований на застосування при проведенні повторного оцінювання результатів службової діяльності. Позивачем у цьому позові було обрано належний спосіб захисту його порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного висновку, рішення яким затверджено цей висновок, оформлений у вигляді наказу, завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця.
Наведене свідчить, що вказані Результати  виконання завдань  можуть бути самостійним об`єктом оскарження.
Таким чином,  висновок суду першої інстанції  з того приводу  що Результати виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1  за 2019 рік, самі по собі не є актом індивідуальної дії та безпосередньо не мають правових наслідків для позивачки, а отже, не можуть бути скасовані в судовому порядку є помилковим з підстав, наведених вище.
Вирішуючи спірне питання по суті позовних вимог суд виходить із такого.
Дослідивши матеріали справи, а саме зміст рішення яким затверджено цей висновок, оформлений у вигляді наказу, завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, колегія суддів уважає, що  ґрунтування  не містять висновків  з приводу оцінювання результатів службової діяльності на предмет  дотримання  позивачкою правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку.
Вказані критерії  прямо зазначені у  диспозиції  частини 2 статті 44 Закону № 889-VIII.
Отже, відсутність обґрунтування  наявності чи відсутності  фактів дотримання ОСОБА_1  правил етичної поведінки, передбачених  Загальними правилами етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених  наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, зареєстрованих  в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2016 р. за № 1203/29333 та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, є суттєвим , та свідчить про неповноту висновку, а відтак про його не належну вмотивованість.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень фактичних і юридичних підстав, а також переконливих і зрозумілих мотивів прийняття таких актів 
У свою чергу невідповідність оспорених Результатів відповідача як акта індивідуальної дії критеріям обґрунтованості та вмотивованості є підставою для визнання протиправним та скасування цього рішення.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у постанові  від 05.03.2020 у справі № 640/467/19  та у постанові  від 29.10.2020  у справі № 9901/143/19
Також, з огляду  на приписи статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає,  що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Проаналізувавши обґрунтування негативної оцінки службової діяльності   ОСОБА_1 , котрі  містяться у Висновку  щодо результатів оцінювання службової діяльності  державного  службовця , який займає посаду  державної служби категорії "Б" або "В"    ( а.с.76.т.1), колегія суддів  дійшла висновку, що відповідач,  кваліфікуючи дії позивача,  обмежився лише загальною тематикою  без конкретного посилання на юридичні факти.
Так, зокрема,   відповідачем  зазначено, що ОСОБА_1  не проведено  жодної результативної позапланової перевірки з питання дотримання   вимог законодавства  в сфері  ціноутворення.
З цього приводу варто зауважити, що вказане обґрунтування не містить інформацію про кількість  проведених позивачкою  перевірок, кількість  актів реагування.           Більш того, колегія суддів зазначає, що використаний відповідачем  термін  як "результативна перевірка",  не передбачений чинним законодавством .
З приводу висновку відповідача  щодо  допущення  позивачкою  помилок   при здійсненні  моніторингу застосування  державних  регульованих цін на лікарські засоби в аптечних закладах, що беруть участь  в Урядовій програмі "Доступні ліки" , колегія суддів зазначає,  що останній не містить  необхідну інформацію про кількість останніх та у чому  полягає суть  цих помилок.
У висновку  відповідача з приводу некомпетентного  відпрацювання окремих  звернень громадян також відсутня інформація  про персоніфікацію   таких відповідей  та у чому проявилась некомпетентність  позивачки. 
Наведене свідчить, що результати  оцінювання службової діяльності  державного  службовця , який займає посаду  державної служби категорії "Б" або "В"      ґрунтуються на узагальнених висновках,  без наведення  відповідних джерел чи форм інформації, без викладу  та аналізу її змісту та  не може вважатися  мотивацією прийнятого відповідачем рішення.
Отже, наведені вище обґрунтування  результату оцінювання є немотивованими належним чином,  а відтак  утворюють додаткову підставу  для визнання протиправним та скасування  Результати виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік.
           З приводу дискреційних повноважень  відповідача, колегія суддів зазначає про таке.
           Вирішуючи справу, суд першої інстанції  дійшов висновку щодо  неможливості надання правової оцінки  вказаним Результатами,  з огляду  на наявність  дискреційних повноважень відповідача.
          При цьому суд  першої інстанції, пославшись на правову позицію Верховного Суду , викладену  в постанові від 07.07.2020 у справі № 811/952/15, зазначив, що під час розгляду зазначеної адміністративної справи, суд  вправі перевіряти  та встановити  лише такі  факти: чи було оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_4  проведено уповноваженою особою; чи був дотриманий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності та затвердження результатів такого оцінювання.
          Вирішуючи  спірне питання, суд першої інстанції вказав,  що заступник начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Л.М. Круковська та начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області В.Б. Кустуров, під час здійснення оцінювання та затвердження результатів службової діяльності ОСОБА_1  діяли на підставі та в межах повноважень, визначених законом, оскільки мають відповідне право на проведення такого оцінювання та затвердження його результатів. Вчинення вказаними посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області зазначених дій є способом реалізації повноважень та процесом реалізації наданих законом функцій. Отже, дії заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_5 та начальника Головного управління  Держпродспоживслужби в Одеській області В.Б. Кустурова, щодо виставлення та затвердження негативної оцінки службової діяльності позивачки  є суб`єктивною оцінкою досліджених зазначеними особами обставин та їх дискреційними повноваженнями.
          Водночас, колегія судів  зазначає про наявність правового  висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.02.2020 у справі №П/9901/871/18, відповідно до якого Європейський суд з прав людини  виробив позицію стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти.
          Колегія суддів  погоджується  з висновком  суду першої інстанції  з того приводу, що оцінювати здатність позивачки  на предмет визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, є дискреційними повноваженнями  відповідача. 
          Проте, обсяг цієї дискреції не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, зокрема судовому. Процес та результат оцінювання повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема позивачці, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний корпус державних службовців, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо відповідності особи займаній посаді чи підтвердження здатності  виконувати позивачем свої функціональні  обов`язки   є необхідною для цього умовою.
          Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень відповідача) залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має давати розуміння чим керувався відповідач, коли оцінював  позивачку  для визначення якості виконання  поставлених завдань, а також з метою  прийняття рішень щодо преміювання, планування іі кар`єри, зокрема які обставини було взято до уваги, а які ні, і чому, чи доводи/пояснення особи було взято до уваги чи ні та мотиви їхнього відхилення (якщо такі є), у чому полягає помилковість висновків відповідача. Зазначене і мало б бути мотивами Рішення, яких у ньому не зазначено.
          Аналогічну правову  позицію висловив Верховний суд у мотивувальній частині постанови від 29.10.2020 у справі № 9901/143/19.
          Суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Надавши правову оцінку наведеним вище висновкам відповідача з урахуванням необхідного обсягу його дискрецїї, колегія суддів врахувала, що останні мають виключно юридичний характер та не містять інформацію щодо економічних, фінансових  питань.
Також суд акцентує увагу, що саме Результати виконання завдань з негативною оцінкою слугували  підставою  для  звільнення  позивачки з державної служби,            тобто безпосередньо впливають на таке фундаментальне право  позивачки, як право на приватне життя ( стаття 8 Європейської конвенції з прав людини).
З урахуванням встановлених обставин та вищевказаних норм Закону, суд приходить висновку, що  процедура оцінювання позивачки  проведена без дотримання принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, що вплинуло на отримання нею негативної оцінки,  а в подальшому слугувало підставою для видання оскаржуваного наказу про звільнення, а відтак  її  права  підлягають захисту шляхом  скасування оспорених наказів, поновлення на роботі на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП  України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100). Абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді (абзац третій пункту 3 Порядку № 100).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Відповідно до довідки про доходи  середньоденна заробітна плата   ОСОБА_1 складає  420,50 грн. ( а.с.126,т.2) 
Кількість робочих днів  у період з 17.12.2019 по  09.03.2021  складає  306 днів (див,  розрахунок  (а.с.145-157, т.4).
Загальний розмір  середньомісячного грошового забезпечення  за час вимушеного прогулу  складає 128 673, 00  (420,50 х 306 = 128 673) грн.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи апелянт довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач  не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції  постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду з постановленням нового  рішення про задоволення позову.
Згідно частини 6  статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи  адміністративної справи  на новий розгляд, змінить судове рішення  або ухвалить нове, він  відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачка згідно  квитанції  0.0.1597254681.1  сплатила судовий збір за подачу позову у розмірі  1 680,60 грн. (а.с. 97,т.1).
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову  сторони, яка не є суб`єктом  владних повноважень  всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень , що виступав відповідачем  у справі. або  якщо відповідачем  у справі виступала  його посадова  чи службова особа.
За таких обставин  з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові  витрати у розмірі 1 680,60 грн.
          Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі № 420/361/20 –  скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 472-к від 16.12.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 16.12.2019 № 469-к «Про затвердження негативного висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 »  та Результати виконання завдань державним службовцем ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік.
Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області  з дати звільнення 17.12.2019.
Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ( код ЄДРПОУ 40342996; вул. 7-ма Пересипська ,6 , м. Одеса , 65042)  на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2019 по день прийняття судом рішення по справі у розмірі 128 673,00  (сто двадцять вісім  тисяч  шістсот сімдесят три) гривні
Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ( код ЄДРПОУ 40342996; вул. 7-ма Пересипська, 6 , м. Одеса , 65042) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )   суму судового збору у розмірі 1 681, 60 грн (  одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення –   16  березня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.