Єдиний унікальний номер 234/11741/20 
Номер провадження 22-ц/804/606/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер 234/11741/20
Номер провадження 22-ц/804/606/21
17 березня 2021 року                        м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
головуючого-судді Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
представник позивача - ОСОБА_2 
відповідач - Державний навчальний заклад «Краматорське вище професійне металургійне училище»
представник відповідача: ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» про стягнення заборгованості по виплаті складової заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 
- за апеляційною скаргою державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище»
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року, повний текст якого складено суддею Лебединець Г.С. в м. Краматорську в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 19 листопада 2020 року,  час винесення рішення не зазначено, -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
20.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом, який в подальшому було уточнено до Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» про стягнення заборгованості по виплаті складової заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування позову зазначив, що 01.11.2011 року його прийняли на роботу до ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» на посаду викладача. 23.06.2017 року він був звільнений з роботи згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України. У період роботи з 2011 по 2017 роки відповідач не сплатив 10 % підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати). Загальна сума недоотриманого грошового підвищення склала 5077 грн. на теперішній час відповідач частково сплатив суму боргу, а саме 3 577 грн. Таким чином заборгованість складає 1 500 грн. Посилаючись на порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою КМУ України від 08 лютого 1995 року № 100 позивачем було наведено розрахунок, відповідно до якого відповідач повинен сплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в загальній сумі 379 056 грн. = 447 грн 25коп. х 848 днів затримки розрахунку.
Враховуючи вищезазначене, просив стягнути з відповідача  на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 379 056 гривень.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
19 листопада 2020 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги  ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» про стягнення заборгованості по виплаті складової заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено, стягнуто з відповідача:
- не виплачене підвищення ставки заробітної плати в сумі 1500 грн.
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 427 011,80 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів. 
- на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 840,80 грн.
  - в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись із вказаним рішенням Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище» подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що докази, які позивачем було надано до суду не було направлено відповідачу, а тому у суду не було підстав їх приймати.
Посилаючись на практику вищих судів зазначає, що позивачем було пропущено  тримісячний строк звернення до суду про стягнення середнього заробітку. Крім того, звертає увагу на те, що доплата в розмірі 10% відповідачем проводилась, боргу перед позивачем немає.
Звертає увагу суду на те, що якщо сума заборгованості складає 1500 гривень, то сума середнього заробітку в розмірі 427 000 гривень є неспівмірною і стягнення зазначеної суми приведе до банкруцтва підприємства, оскільки воно є бюджетною установою. 
Вважає, що позивачем було порушено строк звернення до суду.
Також відповідач вважає, що позивача представляла особа, яка не мала на це права, оскільки не є адвокатом. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги також зазначено, що судом було порушено порядок розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем повістки.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
27 січня 2021 року від ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Краматорського міського суду без змін (а.с.92-93).
Вважає рішення суду першої інстанції  законним, оскільки суд застосував норми права з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
  В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити повністю, а  рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

01 листопада 2011 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду викладача до Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище». 
23.06.2017 р. був звільнений з роботи згідно п.5 ст.36 КЗпП України.
Згідно постанови КМУ №643 від 20.04.2007 р. «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки», за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах передбачено 10 % підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати).
Відповідно до постанови КМУ від 14.06.2000 р. № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково – педагогічних працівників», посада викладача віднесена до посад педагогічних працівників.
У 2011 – 2017 навчальних роках ОСОБА_1 працював на посаді викладача ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище». 
Судом зазначено, що в всупереч вимогам постанови КМУ №643 від 20.04.2007 р за цю роботу роботодавець не сплатив позивачу жодної доплати. Загальна сума недоотриманого грошового підвищення склала 5 077 грн. На даний час позивачу було сплачено 3577 грн. Заборгованість складає 1500 грн. До теперішнього часу вона не виплачена, у зв`язку із чим підлягає стягненню в примусовому порядку з відповідача на користь позивача в розмірі.
       Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.
Судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 427 011, 80 грн.

Проте, з такими висновками колегія апеляційного суду не може погодитись з огляду на таке.

13.11.2019 року ОСОБА_1 вже звертався до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ДНЗ «Краматорське ВПМУ» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Як було встановлено зазначеним рішенням, за результатами проведення Головним управлінням Держпраці 02.10.2019 року інспекційного відвідування ДНЗ «Краматорське ВПМУ» було встановлено порушення вимог законодавства про працю України, а саме у вказаному училищі відповідно до тарифікаційних списків, затверджених на 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 роки, збільшення окладів на 10% педагогічним працівникам (викладачам та майстрам з виробничого навчання) за часи роботи в групах з професійної технічної освіти не здійснювалося. 
Відповідно до копії постанови Краматорського міського суду від 04.11.2019 року у справі №234/17917/19 про притягнення директора ДНЗ «Краматорське ВПМУ» ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.41 ч.1 КУпАП, за результатами розгляду якої останнього піддано штрафу в розмірі 510 грн.
На виконання припису ГУ Держпраці у Донецькій області про усунення порушення в строк до 01.11.2019 року, ДНЗ «Краматорське ВПМУ» проведено донарахування заробітної плати викладачам, зокрема ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на особистий рахунок ОСОБА_1 у КБ «Приватбанк» 31.10.2019 року перераховано доплату в розмірі 3577,31 грн., що підтверджується випискою по рахунку.
Тобто, аналізуючи вищезазначене слід зробити висновок, що збільшення окладів на 10% педагогічним працівникам (викладачам та майстрам з виробничого навчання) за часи роботи в групах з професійної технічної освіти дійсно не здійснювалося, але 31.10.2019 року ДНЗ «Краматорське ВПМУ»  провело донарахування та перерахувало на особистий рахунок ОСОБА_1 у КБ «Приватбанк» доплату в розмірі 3577, 31 грн. Даних про те, що заборгованість було сплачено не у повному обсязі рішення не містить. Сторонами сума заборгованої сплаченої доплати у розмірі 3577, 31 грн не заперечувалася.

      З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було  надано копію трудової книжки (а. с. 4), копію  розрахункових листів з 2011 року по 2015 рік (а. с.5-9), за 2016, 2017 роки ( а. с. 31-32). 
Довідку про наявність заборгованості ДНЗ «Краматорське ВПМУ»  в розмірі 1500 грн перед ОСОБА_1 по доплаті в розмірі 10% за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах позивачем надано не було.
Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
02.02.2021 року Донецьким апеляційним судом було зроблено запит до ДНЗ «Краматорське ВПМУ» та зобов`язано відповідача надати:
-  документи, які підтверджують (спростовують) доплату в розмірі 10% ОСОБА_1 за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах;
- довідку про наявність (відсутність) заборгованості перед ОСОБА_1 по доплаті в розмірі 10% за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах;
- акт перевірки Головним управлінням Держпраці 02.10.2019 року ДНЗ «Краматорське ВПМУ».
10 березня 2021 року представником відповідача, адвокатом Проніною А.І. було надано запитувані документи, з яких вбачається наступне.
Як вбачається із наданого «Нарахування  підвищення посадового окладу педагогічним працівникам з 01.11.2011 року по 01.09.2017 року в розмірі 10 % відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки» ОСОБА_1 було зроблено перерахунок та здійснено доплату: за 2011 рік - в розмірі 88, 72 грн, за 2012 рік – в розмірі 725, 03 грн, за 2013 рік – в розмірі 931, 36 грн, за 2014 рік – в розмірі 493, 36 грн, за 2015 рік – в розмірі 613, 35 грн, за 2016 рік - в розмірі 787, 60 грн,  за 2017 рік – в розмірі 804, 45 грн, а всього на загальну суму - 4443, 87 грн, сума до виплати після утримання податків та зборів складає 3577, 31 грн ( а.с.127-128).
З Акту інспекційного відвідування юридичної особи Головного управління держпраці у Донецькій області (а.с.142-146) вбачається, що у період часу з 19.09.2019 року по 26.09.2019 року проведено інспекційне відвідування Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» з метою перевірки оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. В ході перевірки було виявлено, що в 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 навчальних роках не проводилось підвищення посадових окладів майстрам виробничого навчання та викладачам у групах з професійної технічної освіти.
Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення № дц148/1187/АВ/П/ПТ від 02 жовтня 2019 року директора ДНЗ «Краматорське ВПМУ» ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 98 КЗпП та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки» за те, що у ДНЗ «Краматорське ВПМУ»  в 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 навчальних роках не проводилось підвищення посадових окладів майстрам виробничого навчання та викладачам у групах з професійної технічної освіти (а.с.124).
Відповідно до копії наказу директора Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» № 100 від 01.10.2019 року бухгалтерії закладу наказано здійснити донарахування заробітної плати в частині підвищення посадового окладу педагогічним працівникам на підставі п.1 Постанови КМУ від 20.04.2007 року № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки» в частині підвищення посадового окладу педагогічним працівникам в розмірі 10% за роботу у вищих професійно-технічних навчальних закладах які працюють на групах з отримання професійно-технічної освіти за період з 01.11.2011 року по 01.09.2017 року.
Відповідно до зведеної відомості за жовтень 2019 року ОСОБА_1 нараховано 4473, 87 грн доплати в розмірі 10% за 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 навчальні роки, після утримання податку сума становить 3577, 31 грн (а.с.125).
Згідно з платіжною відомістю за 2 половину жовтня 2019 року ОСОБА_1 виплачено 3577, 31 грн (а.с.127). 
Відповідно до копії листа керівнику Головного управління держпраці у Донецькій області (а.с.148-149), у жовтні 2019 року здійснено нарахування та виплата підвищених сум посадових окладів відповідно до п.1 Постанови КМУ № 643 від 20.04.2007 року у розмірі 10% посадового окладу всім педагогічним працівникам за період з 01.11.2011 року по 01.09.2017 року.
Як вбачається із довідки ДНЗ «Краматорське ВПМУ» № 122 від 09.03.2021 року заборгованість перед ОСОБА_1 у відповідача відсутня (а. с. 129).

Таким чином, із наданих документів вбачається, що позивачу було здійснено нарахування доплати в розмірі 10% за 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 навчальні роки в розмірі 4473, 87 грн, після утримання податку сума становить 3577, 31 грн та виплачено, боргу перед ОСОБА_1 у ДНЗ «Краматорське ВПМУ»  немає.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, яке, ухвалене на основі повно і  всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Отже, в порушення норм чинного законодавства, судом першої інстанції за відсутності доказів заборгованості перед ОСОБА_1 у ДНЗ «Краматорське ВПМУ», було безпідставно стягнуто на користь позивача компенсацію в розмірі 427 011, 80 грн. лише на підставі доводів позивача про заборгованість у сумі 1500 грн, яку він нічим не довів та не підтвердив. 
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
          Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивача представляла особа, яка не має на це право відповідно до норм ЦПК, оскільки не є адвокатом, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 62 та ч. 2 ЦПК України Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Як вбачається із матеріалів справи копія довіреності, видана позивачем ОСОБА_1 своєму представнику – ОСОБА_2 відповідає вищезазначеним вимогам закону.
Доводи апелянта про те, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з позовом та посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду викладені у справі № 446/509/16-ц та висновки Конституційного суду України викладені у рішенні № 4-рп/2012, в якому суди звернули увагу на тлумачення ст.233 КЗпП України та зазначили, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися  про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, тому позивач справді пропустив строк без поважних причин на це апеляційний суд не приймає з огляду на наступне.
У справі № 367/595/17 Верховний суд звернув увагу на те, що відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП. 
У даній цивільній справі ОСОБА_1 звернувся з позовом зазначивши, що заборгованість у розмірі 1500 грн йому не виплачена відповідачем, тобто на час звернення до суду ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» з ним не розрахувалося, тобто правові висновки на які посилається апелянт не можна застосувати до оскаржуваних правовідносин.
Суд не приймає довід апеляційної скарги про те, що докази, які позивачем було надано до суду не було направлено відповідачу, а тому у суду не було підстав їх приймати з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч.  1, 2 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Довід апелянта про те, що судом було порушено порядок розгляду справи у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів отримання відповідачем повістки, спростовується матеріалами справи, а саме.
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду на 09-00 годину 19 листопада 2020 року.
На а. с. 28 міститься розписка ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 про з`явлення до Краматорського міського суду на зазначену дату.
На а.с.29 міститься заява від ДНЗ «Краматорське ВПМУ», в якій директор Максимов О.І. просить засідання, призначене на 09.11.2020 року перенести на іншу дату або розглянути без їх участі.
В даній заяві відповідач зазначив дату «09.11.2020», але це є друкарською помилкою, оскільки засідань, призначених на 09.11.2020 року у зазначеній справі призначено не було.
Отже, з цього слід зробити висновок, що відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Таким чином, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки обставини, які суд вважав встановленими та на підставі яких прийняв оскаржуване рішення не доведені сторонами та спростовуються наданими документами.
  Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

СУДОВІ ВИТРАТИ
Згідно ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» було задоволено у повному обсязі, судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 2 522, 40 грн (а. с. 47, 81(на звороті)) підлягають частковому стягненню з позивача. 
Слід зазначити, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
  З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 та правовою позицією Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 290/380/17.
Оскільки звільнення працівників від сплати судового збору не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з ОСОБА_1 на користь Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» слід стягнути судовий збір в цій частині за подачу апеляційної скарги в розмірі 1261, 20 грн (840,80*150%).
Судовий збір, сплачений Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище» за подання апеляційної скарги в частині оскарження стягнення складової заробітної плати в розмірі 1261, 20 грн (840,80*150%) підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не були встановлені обставини, які мають значення по справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» задовольнити.
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» про стягнення заборгованості по виплаті складової заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні  відмовити за безпідставністю.
Судовий збір, в розмірі 1261, 20 грн за подання апеляційної скарги в частині оскарження  вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  «Краматорського вищого професійного металургійного  училища».
Судовий збір, сплачений Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище» за подання апеляційної скарги в частині оскарження стягнення складової заробітної плати в розмірі 1261, 20 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів справи 17 березня 2021 року.

Судді: