Справа № 301/1995/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності учасників судового розгляду, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/877/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020.
Цією постановою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. 
Згідно постанови судді від 25.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 в березні місяці 2020 року по місцю проживання в АДРЕСА_1 , вчинила насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричала та висловлювалася в його адресу нецензурними словами, чим вчинила домашнє насилля психологічного характеру та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову і закрити провадження в справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення. Вказує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, подія мала місце в березні місяці 2020, у зв`язку з чим на момент розгляду справи в суді закінчились передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Окрім цього, стверджує, що дії, вчинення яких їй ставились їй за провину, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім цього, суд, як на доказ вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, послався на письмові пояснення її сина - ОСОБА_3 , зміст яких суперечить обставинам зазначеним у протоколі. Зазначені протиріччя залишились не усунутими та не спростованими. Також вважає, що судовий розгляд проведений неповно, оскільки її безпідставно обмежено судом у наданні пояснень, які вона бажала надати у повному обсязі. Також зазначає про існуванні між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_4 неприязних стосунків, які на її переконання і стали причиною запровадження даної справи та обмови її у вчиненні правопорушення, якого вона не вчиняла. 
Будучи належним  чином повідомленою про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1   на розгляд справи  щодо неї не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про 

-2-

розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує подану ОСОБА_1 заяву про розгляд апеляційної скарги у її відсутності. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 173-2 КУпАП.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. 
В статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 в березні місяці 2020 року по місцю проживання в АДРЕСА_1 , вчинила насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричала та висловлювалася в його адресу нецензурними словами, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

-3-

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №744683 від 25. 09. 2020, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 25. 09. 2020, який вказував на те, що його матір ОСОБА_1 в березні місяці 2020 року кричала на нього виражалась на його адресу нецензурною лайкою, у зв`язку з чим проживати зі своєю матір`ю не хоче.
Ставити під сумнів пояснення потерпілого ОСОБА_3 в апеляційного суду підстав немає, тим більше, що згідно пояснень останнього в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що такі дії ОСОБА_1 по відношенню до її сина носять систематичний характер. Не вказано таких підстав і в поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
       Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не спростовують сукупність доказів її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про накладення на неї судом першої інстанції адміністративного стягнення поза межами строків, встановлених ст. 38 КУпАП є обґрунтованими з огляду на наступне. 
Відповідно до вимог пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через  три місяці із дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці із дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені в частині третій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не є триваючим, вчинене у березні місяці 2020, отже, тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчився, а тому згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 піддягало закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.
Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
       
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

-4-

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.
Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: