ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р.	Справа № 520/12660/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Спірідонов М.О.) від 15.10.2020 року по справі №520/12660/2020
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання дій протиправними,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017р на підставі п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплачувати пенсію в основному розмірі за віком з 01.10.2017 р., в розмірі 1741,88 грн. та провести індексацію цього розміру пенсії на підставі Постанови КМУ №124 з 20 лютого 2019 року та проводити в подальшому перерахунки та індексації згідно законодавства.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 07.07.2016 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.У зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, замість 1,35 %, яка була визначена раніше. На думку позивача, вказані дії відповідача є неправомірними, оскільки основний розмір його пенсії зменшився.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017р. на підставі п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплачувати пенсію в основному розмірі за віком позивачу з 01.10.2017 р., в розмірі 1741,88 грн. та провести індексацію цього розміру пенсії на підставі Постанови КМУ №124 з 20 лютого 2019 року.
В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 560 грн. 53 коп. 
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Вказує, що застосувавши при перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 величину оцінки одного року страхового стажу 1% (замість 1,35%), відповідач діяв правомірно, оскільки такий спосіб дій передбачено законом. 
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.
Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 07.07.2016 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування”. При розрахунку пенсії був застосований коефіцієнт стажу 1,35%.  Основний розмір пенсії позивача становив 1741,88 грн.
У зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
За наслідком проведеного перерахунку, розмір пенсії з урахуванням доплати склав 1741,88 грн.  (1488, 34 грн. – пенсія; 253,54 грн. - доплата).
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.05.2020 року, в якій просив не здійснювати перерахунок пенсії відповідно до п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 01.10.2017 року із застосовуванням середньої заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Листом від 24.06.2020 року відповідач повідомив, що пенсія обчислена з дотриманням вимог чинного законодавства.
Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017 р. на підставі п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017 року на підставі п. 4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” є неправомірними, оскільки вказані дії призвели до зменшення розміру пенсії.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См*Вс)/100%*12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.
Частиною першою статті 27 Закону № 1058-ІV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ (в цій частині набрав чинності з 01.10.2017) внесено зміни до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Крім того, п. 4 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктами 4-3 та 4-4.
Так, пунктом 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
Відповідно до частини 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Таким чином, величина оцінки одного року страхового стажу повинна застосовуватись в розмірі 1,35 % лише у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом, а не у разі перерахунку вже призначеної пенсії.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ. 
Відтак, його пенсія підлягала перерахунку з 1 жовтня 2017 року з урахуванням частини   4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Колегія суддів звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.
При цьому, після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 зі зменшенням величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% розмір пенсії позивача до виплати не зменшився, оскільки як до 01.10.2017, так і після цієї дати цей показник складав 1741,88 грн., а тому звуження обсягу його прав і свобод не відбулось.
Відповідно до абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ, у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Тобто, зменшення під час перерахунку позивачу пенсії величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвело до зменшення розміру пенсії позивача та не погіршило умов отримання пенсії позивачем.
Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, яку позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність звуження прав позивача та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.
З приводу посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України У "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у зв`язку із цим порушення вимог статті 58 Конституції України, колегія суддів зазначає таке.
Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Перерахунок пенсії позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що виключає зворотну дію закону в часі.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ).
Також, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.
Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
При вирішенні спірних відносин колегією суддів враховано правову позицію    Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Колегія суддів зауважує, що норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ, згідно з якими проведено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017, не були визнані неконституційними, були чинними та підлягали застосуванню до спірних відносин щодо перерахунку пенсії.
Виходячи з наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 у справі №822/3781/17 та від 12.11.2020 року у справі №260/401/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову в їх задоволенні.
При цьому, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача відповідних доводів в цій частині не містить.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі №520/12660/2020 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
В іншій частині Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі № 520/12660/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  17.02.2021 року