Постанова
Іменем України
 
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 428/3001/19
провадження № 61-22872св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: прокуратура Луганської області, держава України в особі Державної казначейської служби України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року у складі судді Юзефовича І. О. та постанову Луганського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Стахової Н. В., Кострицького В. В., Назарової М. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Луганської області, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2014 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 19 травня 2014 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України посадовими особами УДАІ ГУМВС України в Луганській області і присвоєно № 42014130000000385.
Із 2015 року слідчі прокуратури Луганської області систематично виносили постанови про закриття зазначеного кримінального провадження, які визнавалися судами незаконними. Порушення з боку прокуратури Луганської області мають системний і триваючий характер, останнє порушення було зафіксоване Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 11 червня 2019 року. Тобто, на думку позивача, посадові особи прокуратури Луганської області при прийняття рішень про закриття кримінального провадження порушують норми КПК України. 
Зазначеними постійними незаконними діями з боку прокуратури Луганської області за останні чотири роки заподіяно позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 300 000,00 грн і яка полягає у постійних нервових розладах здоров`я, пов`язаних із душевними стражданнями, переживаннями і нервовим напруженням, оскільки він вимушений постійно звертатися до суду за захистом своїх порушених прав; постійні поїздки до суду підривають стан його здоров`я, і, як наслідок, він постійно повинен придбавати медикаменти для підтримання здоров`я у нормальному стані. 
На підставі статті 1173, 1174 ЦК України позивач звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 300 000,00 грн як відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому незаконними діями прокуратури Луганської області по кримінальному провадженню № 42014130000000385.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав жодних доказів, що підтверджують незаконність будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, вчинених посадовими особами прокуратури Луганської області при здійсненні досудового розслідування за кримінальним провадженням від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385. Впродовж здійснення тривалого досудового розслідування за кримінальним провадженням слідчими прокуратури неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які в наступному скасовувались ухвалами слідчих суддів. При цьому, підставою для скасування постанов не була незаконність їх винесення, а справа поверталась для з`ясування і уточнення певних додаткових обставин та  вчинення додаткових процесуальних дій з метою перевірки всіх доводів ОСОБА_1 . Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженню триває, остаточне рішення не прийнято. Сама лише незгода позивача з прийнятими процесуальними рішеннями, значною тривалістю розслідування не свідчить про незаконність дій органів прокуратури Луганської області відносно ОСОБА_1 у межах відповідного кримінального провадження.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Луганського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем надано належні докази протиправних дій прокуратури, які призвели до спричинення йому моральної шкоди, однак суди взяли до уваги лише заперечення відповідачів.
У січні 2020 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому прокуратура Луганської області просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
У лютому 2020 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , у яких він підтримав касаційну скаргу та просив суд не брати до уваги доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Луганська від 19 травня 2014 року у справі № 437/4726/14к, зобов`язано прокуратуру Луганської області відповідно до вимог статті 214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані за заявою ОСОБА_1 від 01 лютого 2014 року та розпочати досудове розслідування (а. с. 7).
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 квітня 2015 року у справі № 428/3254/15-к, постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Луганської області Шабельського А. М. про закриття кримінального провадження № 442014130000000385 скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Луганської області для продовження досудового розслідування (а. с. 8).
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року у справі № 428/11878/15-к, ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А. М. від 30 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 366 КК України скасовано з постановленням нової ухвали. Скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельского А. М. від 30 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385 за ознаками злочину передбаченого частиною першою статті 366 КК України скасовано, матеріали кримінального провадження направлено прокурору для проведення досудового слідства (а. с. 9-12).  
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 листопада 2016 року у справі № 428/9544/16-к постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А. М. від 22 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 4201413000000385 скасовано. Матеріали кримінального провадження направлено для проведення розслідування та виконання ухвали суду (а. с. 17-19).
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2017 року у справі № 428/792/17, постанову старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Верич Д. В. від 30  грудня 2016 року про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385 скасовано. Матеріали кримінального провадження направлено прокурору Луганської області для проведення розслідування та виконання ухвали суду (а. с. 15-16).
Відповідно до ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 428/2835/17, постанову старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А. М. від 21 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385 скасовано. Зобов`язано орган досудового розслідування провести у справі наступні слідчі та процесуальні дії: вжити заходи для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення; обґрунтовано прийняти рішення щодо конкретних посадових осіб УДАІ ГУМВС України в Луганській області за наявності у їх діях складу кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 366 КК України, або його відсутності; з`ясувати питання, на підставі якого офіційного фінансового документу ОСОБА_1 призначено пенсію протоколом (розпорядженням) від 01 вересня 2011 року; вжити вичерпних заходів для встановлення та допиту свідків - інспектора кадрового забезпечення УДАІ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який підписував грошовий атестат, ОСОБА_4 , яка зазначена виконавцем у розрахункових відомостях; вжити вичерпних заходів передбачених КПК України для встановлення і допиту керівника органу внутрішніх справ і начальника фінансового апарату під час оформлення ОСОБА_1 пенсії; розглянути питання щодо можливості визнання ОСОБА_1 потерпілим за кримінальним провадженням; при наявності підстав визначитись з необхідністю призначення: додаткової судово-економічної та судово-почеркознавчої експертизи з урахуванням доводів заявника та його представників. Матеріали кримінального провадження направлено прокурору Луганської області для організації проведення розслідування та виконання ухвали суду (а. с. 20-21).
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 червня 2018 року у справі № 428/5955/18, скасовано постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А. М. від 30 березня 2018 року, винесену в рамках кримінального провадження від 03 грудня 2014 року № 42014130000000385 (а. с. 22-23).     
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 56 Конституції України, передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Предметом позову у справі є відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу прокуратури.
Звертаючись з позовом до суду за захистом своїх прав ОСОБА_1 посилався на статті 1173 та 1174 ЦК України.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.
Отже, для покладення обов`язку компенсації шкоди, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності.
Встановивши, що позивач не надав доказів, які б вказували на заподіяння йому моральної шкоди, не довів факту завдання йому моральної шкоди, протиправності дій відповідача, причинного зв`язку між зазначеними фактами та відповідними негативними наслідками, які настали, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що позивачем надано належні докази протиправних дій прокуратури, які призвели до спричинення йому моральної шкоди, однак суди взяли до уваги лише заперечення відповідачів, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
  Судді:  	  С. Ю. Мартєв     С. О. Карпенко     І. М. Фаловська