ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року	Львів	Справа № 380/8147/20 пров. № А/857/1466/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,
з участю секретаря судового засідання –     Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 380/8147/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Костецький Н.В..,
час ухвалення рішення – 20.11.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 20.11.2020 року,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів – Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України “Про міліцію”, постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції” від 21 жовтня 2015 року №850, виходячи з наявності права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 29 січня 2020 року; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути його заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року, прийняти відповідне рішення; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року прийняти відповідне рішення. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України “Про міліцію”, постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції” від 21 жовтня 2015 року №850, виходячи з наявності права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 29 січня 2020 року відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що недоліки поданих позивачем документів унеможливило прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення за надісланими матеріалами. Зазначає, у зв`язку із наявними недоліками в медичній документації не було прийнято жодного з рішень, передбаченого Порядком №850. Звертає увагу, що листом Міністерства внутрішніх справ України 07 квітня 2020 року №11221/15-2020 правомірно повідомлено Головне управління МВС України у Львівській області про те, що наявність обставин (неналежне оформлення документів) унеможливило затвердження Міністерством внутрішніх справ України висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу. Стверджує, що на цей час на адресу Міністерством внутрішніх справ України так і не надходили від Головного управління МВС України у Львівській області доопрацьовані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу. Крім того, зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України не мало права вчиняти дії, які виходять за межі компетенції Міністерства, а тому повернуло документи позивачеві на доопрацювання. Таким чином, вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено частину позовних вимог. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.
Представник відповідача- Герасимюк О.В. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить апеляційну скаргу МВС України задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач та апелянт у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №011346 ОСОБА_1 встановлено 70 % втрати професійної працездатності з врахуванням раніше визначених 53% (дата огляду 28 січня 2020 року – 29 січня 2020 року).
На підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 333380 від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).
Таким чином, позивач звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.
Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скеровано документи до Міністерства внутрішніх справ України для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Разом з тим, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 07 квітня 2020 року №11221/15-2020 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, зокрема, ОСОБА_1 , які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України зазначено про неналежне оформлення документів, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами, а тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання. 
При цьому, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скеровано позивачу лист від 15 вересня 2020 року № 211, відповідно до якого повідомлено про повернення документів на доопрацювання та необхідність прибути до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для отримання поданих документів з метою виключення їх втрати та для усунення недоліків.
Позивач, вважаючи протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, звернувся в суд з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року  розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), разом з тим, Міністерством внутрішніх справ України таке прийняте не було, а тому дії останнього щодо повернення без прийняття рішення заяви про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності є протиправними, а належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату вищезазначеної одноразової грошової виплати, за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи і висновок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності. Разом з тим, відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України “Про міліцію”, постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції” від 21 жовтня 2015 року №850, виходячи з наявності права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 29 січня 2020 року, оскільки рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу Міністерством внутрішніх справ України не приймалось, а тому така вимога є передчасною. 
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
07 листопада 2015 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ.
При цьому, абз.3 п.15 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону  України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ було передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VІІІ.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції було затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року (далі Порядок №850).
Згідно з п.3 цього Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2020 року у справі №822/736/17 та від 16 березня 2020 року у справі №641/10426/16-а.
Відповідно до п.7 - 9 вищезазначеного Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського повинен бути дотриманий як заявником, так і органом, уповноваженим розглядати таку заяву.
МВС України може відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги виключно шляхом прийняття відповідного рішення та лише з підстав, передбачених пунктом 14 Порядку №850, відповідно до якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року (справа №808/3170/16).
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).
Головним управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скеровано документи до Міністерства внутрішніх справ України для призначення одноразової грошової допомоги позивачу.
Разом з тим, листом від 07 квітня 2020 року №11221/15-2020 Департамент фінансово-облікової політики Міністерство внутрішніх справ України повернув позивачу його заяву про виплату одноразової грошової допомоги на доопрацювання у зв`язку з їх неналежним оформленням.
Колегія суддів звертає увагу, що  відповідач не здійснював розгляд заяви позивача по суті, а саме: щодо наявності у позивача підстав для отримання одноразової грошової допомоги, не досліджувалися з цього приводу надані позивачем документи і не прийнято жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання щодо призначення і виплати позивачу спірної грошової допомоги.
Матеріалами справи підтверджується, що Міністерство внутрішніх справ України фактично ухилилося від виконання покладеного на нього п.9 Порядку №850 обов`язку, так як не прийняло жодного із зазначених рішень щодо можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги, повернувши відповідні документи на доопрацювання, що свідчить про протиправність таких дій останнього.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у випадку встановлення неналежного оформлення позивачем документів, Міністерство внутрішніх справ України мало прийняти рішення про відмову у призначенні позивачу допомоги, виклавши суть своїх зауважень щодо поданих ним документів у такому рішенні.
Щодо доводів апелянта про те, що не надходження від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області доопрацьованих документів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не дало можливості прийняти необхідне рішення, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки це жодним чином не спростовує повернення на доопрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року  розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), разом з тим, Міністерством внутрішніх справ України таке прийняте не було, а тому дії останнього щодо повернення без прийняття рішення заяви про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності є протиправними, а належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату вищезазначеної одноразової грошової виплати, за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи і висновок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України “Про міліцію”, постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції” від 21 жовтня 2015 року №850, виходячи з наявності права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, з 29 січня 2020 року необхідно відмовити, оскільки рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу Міністерством внутрішніх справ України не приймалось, а тому така вимога є передчасною. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                     
                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 380/8147/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.