ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року                     м.Дніпро                   Справа №  904/2732/18
Центральний   апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого   судді:   Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Коваль Л.А., Чередко А.Є.
Секретар судового засідання Кандиба Н.В.
розглянувши апеляційну скаргу   Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 за результатом розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (суддя Васильєв О.Ю.)
у справі № 904/2732/18
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
до   Публічного акціонерного товариства   Дніпрогаз, м. Дніпро
Третя особа-1,   яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
Треті особи,   які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Дніпровський Національний Університет ім. Олеся Гончара , м. Дніпро   (третя особа-2)
Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету,   м. Дніпро   (третя особа-3),
Дніпропетровська дирекція УДПЗ   Укрпошта   , м. Дніпро   (третя особа-4),
Державний Вищий Навчальний Заклад   Український державний хіміко-технологічний університет, м. Дніпро   (третя особа-5)
Національна металургійна академія України, м. Дніпро   ( третя особа-6),
Регіональна філія   Придніпровська залізниця   ПАТ   Укрзалізниця   , м. Дніпро   (третя особа-7),
Приватне акціонерне товариство   Дніпропетровський тепловозоремонтний завод, м. Дніпро   (третя особа-8),
Житлово-будівельний кооператив №54   Трубник, м. Дніпро   (третя особа-9),
Комунальне підприємство   Дніпроводоканал   Дніпровської міської ради , м. Дніпро   (третя особа-10),
Служба будівельно-монтажних робіт Регіональної філії   Придніпровська залізниця   ПАТ   Укрзалізниця, м. Дніпро   ( третя особа-11),
Комунальне підприємство   Теплоенерго   Дніпровської міської ради , м. Дніпро   ( третя особа-12) ,
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку   Колос, смт. Слобожанське   (третя особа-13)
Обслуговуючий кооператив   ЖСК №8 Весна, м. Дніпро   (третя особа-14)
про:   стягнення   547 968 885,53   грн.
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі №904/2732/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача - ПАТ  «Дніпрогаз» на користь позивача - АТ «Укртрансгаз»: 408   230 613,84 грн. - заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу; 71 663 666,49 грн. - пені;  43 794 743,92 грн. - інфляційних втрат, 14 430 198,98 грн. - 3% річних  та  616 700,00 грн. - витрат зі сплати судового збору;  закрито провадження в іншій частині позовних вимог.
Постановою ЦАГС від 01.08.19р. змінено назву відповідача з ПАТ  «Дніпрогаз» на АТ «Дніпрогаз»; апеляційну скаргу ПАТ «Дніпрогаз» задоволено частково; скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі № 904/2732/18; позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» задоволено частково: стягнуто з АТ «Дніпрогаз» на користь АТ «Укртрансгаз»: 186 582 865 грн. (в т.ч.: сума заборгованості за послуги балансування -  150 352 665,60 грн., 3% річних - у сумі 2 814 044,63 грн., інфляційні - у сумі 5 561 656,96 грн., пеня - у сумі 27 854 497,81 грн.; в іншій частині позовних вимог - відмовлено; стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь АТ «Дніпрогаз» 400 067,65 грн.-  судового збору.
Постановою Верховного Суду від 14.11.19р. у справі № 904/2732/18 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.19р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за надані послуги балансування протягом періоду травень-грудень 2017 року у розмірі 77 938 471,86 грн, а також нарахованих позивачем на зазначену суму 3% річних в розмірі 1 007 432,78 грн.,                     8 936 179,04 грн.- пені та 5 830 536,35 грн.- втрат від інфляції скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду. В іншій частині постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.19р. у справі № 904/2732/18 залишено без змін.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.20р. у справі №904/2732/18 апеляційну скаргу АТ «Дніпрогаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі №904/2732/18 в частині, переданій на новий розгляд, задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі №904/2732/18 в частині, переданій на новий розгляд, скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» в частині стягнення з АТ «Дніпрогаз»: 77 938 471,86 грн. суми основного боргу за надані послуги балансування протягом періоду травень-грудень 2017 року, 3% річних у розмірі 1   007 432,78 грн., 8 936 179,04 грн. пені та 5 830 536,35 грн. втрат від інфляції відмовлено.
Ухвалою господарського суду від 15.08.19р. задоволено заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про відстрочення виконанні рішення суду у повному обсязі, відстрочено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду 01.08.19р. у справі №904/2732/18 на один рік з дати її винесення.
16.11.20р. до господарського суду Дніпропетровської області від АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (відповідач) надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Щербакова І.М., в якій скаржник просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Щербакова І.М. про поновлення вчинення виконавчих дій від 29.10.20р. у ВП№62704083 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.19р. у справі №904/2732/18. Окрім того, скаржник клопотав до часу розгляду цієї скарги на дії приватного виконавця зупинити виконання за виконавчим документом, про що винести відповідну ухвалу.
Скарга обґрунтована посиланням на незаконне поновлення виконавчого провадження приватним виконавцем, що на думку відповідача є порушенням вимог ст.ст.154, 156, 300 КАСУ. 
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 відмовлено в задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» від 13.11.20 р. на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. в повному обсязі, відмовлено в задоволенні клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про забезпечення скарги в повному обсязі.
Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 у справі №904/2732/18 за розглядом скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, згідно якої просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу та заяву про забезпечення скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обгрунтованості, ухвалена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та без урахування ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 156 КАС України.
Скаржник вважає, що усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчих дій не відбулось, оскільки згідно ч. 8 ст. 154 КАС України оскарження ухвали про забезпечення не зупиняє її виконання, а прийняття судом до розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову не є підставою для зупинення виконання цієї ухвали у виконавчому провадженні.
Зазначає, що до компетенції місцевого господарського суду не входить оцінка та перевірка законності і обгрунтованості позовних вимог АТ «Дніпрогаз» в адміністративній справі, а тому ухвала про забезпечення позову від 03.09.2020 року у справі №160/10368/20 не може бути піддана сумніву.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 по справі №904/2732/18, розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 04.02.2021 о 16 год. 30 хв.
У судовому засіданні 04.02.2021 колегія суддів оголосила про перенесення судового засідання на 25.02.2021 на 17:00 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі, яке відбудеться 25.02.2021р. о 17:00 год.
Від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2021 вирішено судове засідання у справі, призначене на 25.02.2021 о 17:00 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для  Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
06.01.2021 року від АТ «Укртрансгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу АТ «Дніпрогаз» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 - без змін.
02.02.2021 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу АТ «Дніпрогаз» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 - без змін.
Судове засідання 25.02.2021 року відбулося в режимі відеоконференції, в якому приймали участь представник апелянта (відповідача), представник позивача, третьої особи-1 та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича. Треті особи-2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце проведення судового засідання явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про причини неприбуття не повідомили.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.08.20р. АТ «Укртрансгаз» (стягувач) звернувся до приватного виконавця  виконавчого округу м. Києва - Щербакова І.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області, виданого  07.08.19р. у справі №904/2732/18 про стягнення з  АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (відповідач) на користь АТ «Укртрансгаз» (позивач) 186 582 865 грн. (в т.ч.: сума заборгованості за послуги балансування - 150 352 665,60 грн., 3% річних - у сумі 2 814 044,63 грн., інфляційні - у сумі 5 561 656,96 грн., пеня - у сумі 27 854 497,81 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Щербакова  І.М. від 03.08.20р. відкрито виконавче провадження ВП№62704083 з примусового виконання вищезазначеного судового рішення та повідомлено стягувача та боржника про цю процесуальну дію. Згідно постанови приватного виконавця від 03.08.20р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням винагороди приватного виконавця, копія цієї постанови направлена для виконання в органи  та установи , які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження.
31.08.20р. гр. ОСОБА_1 (позивач-1) та АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (позивач-2) звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва – Щербакова І.М.  про: визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. в частині залишення без реагування заяв акціонерного товариства «Дніпрогаз» від 12.08.2020 року № 490007.1-Сл-3172-0820 та від 12.08.2020 року № 533/17/1-02 про зняття арешту та зобов`язання надати відповідь на заяву акціонерного товариства «Дніпрогаз»; визнання протиправними   дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. з відкриття виконавчого провадження  № 62704083, № 62863932 та № 62897924 і винесення постанов в рамках даних виконавчих проваджень, та зобов`язання утриматись від відкриття виконавчих проваджень за наказом господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5347/19, за наказом господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5740/19; скасування всіх постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. в межах виконавчих проваджень № 62704083, № 62863932, та № 62897924, які включені у зведене виконавче провадження № 62865522.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20 р. у справі № 160/10368/20 (суддя Ніколайчук С.В.) частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. в рамках здійснення виконавчих проваджень                                              № 62704083, № 62863932, № 62897924 (об`єднаних у зведене виконавче провадження                    № 62865522), а саме:
- про відкриття виконавчого провадження № 62704083 від 03.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року в справі № 904/2732/18;
- про арешт коштів боржника від 03.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року в справі № 904/2732/18 за виконавчим провадженням №62704083;
- про стягнення з боржника основної винагороди від 03.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року в справі №904/2732/18 за виконавчим провадженням №62704083;
- про арешт майна боржника від 03.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року в справі №904/2732/18 за виконавчим провадженням №62704083;
- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року в справі №904/2732/18 за виконавчим провадженням №62704083;
- про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 року в справі №904/5740/19 за виконавчим провадженням №62863932;
- про стягнення з боржника основної винагороди від 20.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 року в справі №904/5740/19 за виконавчим провадження №62863932;
- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.08.2020 року з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 року в справі №904/5740/19 за виконавчим провадженням №62863932;
- про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 року в справі №904/5347/19 за виконавчим провадженням №62897924;
- про стягнення з боржника основної винагороди від 26.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 року в справі №904/5347/19 за виконавчим провадженням №62897924;
- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.08.2020 року з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 року в справі №904/5347/19 за виконавчим провадженням №62897924.
- до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакову І.М. вчиняти будь-які дії по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області про примусове виконання у справі №904/2732/18, який виданий 07.08.2019 року, наказу господарського суду Дніпропетровської області про примусове виконання у справі № 904/5340/19, який виданий 12.08.2020 року та наказу господарського суду Дніпропетровської області про примусове виконання по справі № 904/5347/19, який виданий 18.08.2020 року - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Зупинено стягнення на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року у справі №904/2732/18, виданого на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 року - до набрання законної сили рішенням по справі.
У задоволені решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовлено. При цьому суд вказав, що ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України. Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень (т. 22, а.с. 4-9)
На виконання вищезазначеної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі приписів ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Щербаковим І.М. 21.09.20 р. винесено постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62704083.
Не погодившись із вищенаведеною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20 р. про забезпечення позову, АТ «Укртрансгаз» звернулося до Третього апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на цю ухвалу суду першої інстанції. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р. клопотання АТ «Укртрансгаз» про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20р. у справі № 160/10368/20 - задоволено та поновлено строк. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укртрансгаз» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20р. в адміністративній справі №160/10368/20. Клопотання АТ «Укртрансгаз» про зупинення дії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20р. у справі № 160/10368/20 - задоволено та зупинено дію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 160/10368/20.
На виконання вищезазначеної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р. приватним виконавцем Щербаковим І.М. 29.10.20 р. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.19 р. у справі № 904/2732/18.
Апелянт (Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз») вважав, що в тексті вказаної ухвали помилково зазначено про зупинення дії оскаржуваного рішення, оскільки в силу ч. 8 ст. 154 КАС України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.20 р. залишено без задоволення заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про виправлення описки в ухвалі апеляційного суду від 19.10.20 р. у справі № 160/10368/20. При цьому в мотивувальній частині цієї ухвали колегія суддів зазначила про наступне: «…Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 - задоволено та поновлено строк та відкрито апеляційне провадження.
Водночас, в ухвалі від 19.10.2020 року про відкриття апеляційного провадження вирішено клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зупинення дії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 - зупинено дію оскаржуваного рішення.
Колегія суддів апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що оскільки апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому, строк був поновлений судом, то в силу ч. 4 ст. 300 КАС України суд апеляційної інстанції зупинив дію оскаржуваного рішення, що і було зазначено в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Отже, будь-якої описки не було в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 19.10.2020 року, що надає підстави для відмови з задоволенні заяви про усунення описки…»
Скаржник вважає, що враховуючи ту обставину, що суд апеляційної інстанції не зупиняв виконання оскаржуваного рішення (ухвали адміністративного суду) про забезпечення позову, а здійснив лише зупинення дії оскаржуваного рішення в силу ч. 4 ст. 300 КАС України; то приватний виконавець не мав правових підстав для поновлення виконавчого провадження з примусового виконання рішення (наказу) господарського суду.
Колегія суддів зауважує, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нормами статті 327 цього кодексу передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом.
Відповідно до вимог ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339 ГПК України).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 21 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За приписами ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Як передбачено ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
При цьому, згідно до ст. 300 КАС України за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі. Питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 298 цього Кодексу. В ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду скарги на судове рішення. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Твердження скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не зупиняв виконання оскаржуваного рішення (ухвали адміністративного суду) про забезпечення позову, а здійснив лише зупинення його дії, є безпідставними, оскільки зупинення дії оскаржуваного рішення, як і зупинення виконання, унеможливлює вчинення дій на виконання такого рішення.
В свою чергу, доводи апелянта про те, що зупинення виконання оскаржуваного рішення та зупинення дії оскаржуваного рішення тягнуть різні правові наслідки, колегією суддів відхиляються як такі, що не відповідають тлумаченню наведених понять.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). 
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. BULGARIA»), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («CANTONI v. FRANCE»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№ 20372/11).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Таким чином, в даному випадку необхідно уникати надмірного формалізму при тлумаченні та застосуванні положень Кодексу адміністративного судочинства України у спірних правовідносинах.
Апеляційний суд наголошує, що надавати оцінку судовим рішенням може лише суд вищої інстанції відповідної юрисдикції, а отже ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20 р. про забезпечення позову та ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р. у справі № 160/10368/20 не можуть бути предметом детального аналізу на їх відповідність вимогам законності та обгрунтованості та предметом дискусії в межах даної справи.
Так, у справі № 904/2732/18 судом перевіряється відповідність рішень та дій державного виконавця приписам законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», в частині, що стосується винесення оскаржуваної постанови про поновлення виконавчого провадження.
Положеннями ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20 р. у справі № 160/10368/20 (суддя Ніколайчук С.В.) частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено дію постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. в рамках здійснення виконавчих проваджень № 62704083, № 62863932, № 62897924 (об`єднаних у зведене виконавче провадження № 62865522) згідно переліку, наведеного в ухвалі.
Пунктом 17 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій (поміж іншим) у разі:  зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Згідно частини 2 статті 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
На виконання вищезазначеної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі приписів ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Щербаковим І.М. 21.09.20 р. винесено постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62704083.
Частиною 1 статті 35 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (ч. 5 ст. 35 ЗУ "Про виконавче провадження").
Апеляційний суд зазначає, що наведеними положеннями законодавства визначені механізми, які мають обов`язково бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р., серед іншого, зупинено дію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 160/10368/20.
На виконання вищезазначеної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р. приватним виконавцем Щербаковим І.М. 29.10.20 р. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.19 р. у справі № 904/2732/18.
Таким чином, приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» no. 15729/07 від 05.07.2012 зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції,   inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.09.18 р. у справі № 905/3542/15, від 01.08.19 р.у справі № 910/13508/15, від 19.08.19 р. у справі                    № 922/1293/15.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява №56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97).
Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній ст.1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").
У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.
Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
У справі "Фуклев проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 N 11-рп/2012).
Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже з огляду на встановлені обставини та наявні у справі докази колегія вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги, оскільки державний виконавець при винесенні 29.10.20 р. постанови про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.19 р. у справі № 904/2732/18 діяв у відповідності до приписів ст. 34, 35 ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням наявних судових рішень: ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.20 р. та ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 19.10.20 р. у справі № 160/10368/20, а також остаточного рішення у справі № 904/2732/18, які є обов`язковими для виконання.
З урахуванням викладених висновків, відсутні підстави і для забезпечення скарги.
Окрім того колегія суддів зазначає, що нормами ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не передбачено такого правового механізму як забезпечення скарги на дії приватного виконавця. До того ж, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вживати заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного (приватного) виконавця.
З огляду на встановлені обставини справи підтверджені відповідними доказами, апеляційний господарський суд вважає правильним висновок місцевого господарського суду про необґрунтованість  скарги, оскільки приватний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови про поновлення виконавчого провадження діяв правомірно, у відповідності до норм чинного законодавства України, а тому в задоволенні скарги правомірно відмовлено у повному обсязі.
          Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятої ухвали.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.
Керуючись статтями   269,   275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року у справі № 904/2732/18 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року у справі № 904/2732/18 залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.03.2021

Головуючий суддя                                                                                В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко 

Суддя                                                                                           Л.А. Коваль