Ухвала
Іменем України 
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 707/1606/20
провадження №  51-361 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, якою залишено без змін ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 . 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у стані неосудності вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі – КК), примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу 
з надання спеціалізованої психіатричної допомоги зі звичайним наглядом і лікування 
в примусовому порядку. 
Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_5 16 червня 2020 року близько 11 години, будучи неосудною, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 , нанесла ОСОБА_6 , 1974 року народження, один удар кухонним ножем в область правого стегна, внаслідок чого спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани, яка згідно з висновком судово-медичної експертизи 
№ 02-01/554 від 23 червня 2020 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції 
та призначити новий розгляд в апеляційному суді, посилаючись на істотне порушення норм кримінального процесуального закону. В обґрунтування зазначає, 
що апеляційний суд належним чином не перевірив  доводів його апеляційної скарги щодо грубого порушення районним судом вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) щодо безпосередності дослідження доказів. Вказує, 
що районний суд зобов`язав сторону обвинувачення, прокурора, оголосити докази 
в кримінальному провадженні, однак сам ці докази не досліджував. 
В судовому рішенні перелічені докази на підтвердження факту суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 , однак їх зміст жодним чином 
не розкривався. Тобто вважає, що суд першої інстанції поклав в основу ухвали 
не досліджені безпосередньо докази, що було беззаперечною підставою 
для її скасування та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження             та обговоривши доводи касаційної скарги захисника, колегія суддів дійшла                    висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу 
про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на ст. 370 КПК, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно 
з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогамист.419 КПК України, ухвала суду апеляційної інстанції, крім іншого, 
має містити встановлені ним обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При скасуванні або зміні рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.
Як убачається зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника, було перевірено його доводи, та надано на них вичерпну відповідь. 
В ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що апеляційна скарга захисника не містить будь-яких аргументів для безумовного скасування рішення місцевого суду, оскільки  районний суд при розгляді клопотання про застосування заходів медичного характеру в повному обсязі дотримався вимог кримінального кодексу України та кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для скасування ухвали районного суду.
Зокрема, суд апеляційної інстанції встановив, що висновок суду про вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується фактичними обставинами справи та наведеними в ухвалі доказами, які досліджені судом першої інстанції повно та об`єктивно. Про таке свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, з яких вбачається, що судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі. 
Так, в ухвалі апеляційного суду зазначено наступне. 
Відповідно до журналу та звукозапису судового засідання від 20 серпня 2020 року було встановлено порядок дослідження доказів: допитано потерпілого 
 ОСОБА_6 , який надав покази про обставини, що мали місце 16 червня 2020 року; прокурором оголошено письмові докази на підтвердження яких обставин вони були долучені. Ці докази прокурор не лише перелічив, а детально розкрив їх зміст, 
які встановлюють наявність фактів та обставин причетності ОСОБА_5 
до вчинення нею суспільно небезпечного діяння.
Колегія суддів апеляційного суду в ухвалі зазначила, що в даному випадку судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 23 КПК щодо безпосередності дослідження доказів. Крім того вказала, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 94 КПК, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обґрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вчинення 
ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Також в ухвалі апеляційного суду зазначені й інші докази на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК. Іншу оцінку цим доказам апеляційний не надав.
Отже, як убачається з копії ухвали апеляційного суду, аналогічні за змістом доводи касаційної скарги захисника були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який не встановив будь-яких порушень при розгляді місцевим судом матеріалів кримінального провадження, визнавши доводи апеляційної скарги захисника безпідставними та відмовив у задоволенні скарги.
Ухвала апеляційного суду, відповідно до вимог ст. 419 КПК. Підстав для сумніву 
в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду та вмотивованість його висновків з питань істотного порушення вимог кримінального процесуального закону у касаційній скарзі захисником не наведено, 
і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається. 
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2  ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Беручи до уваги наведене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, якою залишено без змін ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 . 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3