ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1945/21 Справа № 199/4806/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Ктегорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Лаченкової О.В., Городничої В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року 
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2018 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00001399028 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картрку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 23 червня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 21967,89 гривень, з яких: 13040,58 гривень - заборгованість за кредитом, 8927,31 гривень - заборгованість за процентами, яку АТ «Акцент-Банк» просило стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами. Позивачем не надано доказів видачі кредитної картки та кредитних коштів відповідачу, тому також відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитом.
Не погодившись з рішенням суду, АТ «Акцент-Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору, ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.
Відповідач правом подання відзиву, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підтвердження позивних вимог АТ «Акцент-Банк» надано копію анкети-заяви від 10 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 погодилась, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами користування кредитною карткою “Універсальна” складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.5-10).
Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом.
Анкета-заява містить текст про ознайомлення споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с.5-9).
Долучені до матеріалів справи Тарифи користування кредитною карткою “Універсальна” також не містить підпису відповідача (а.с.10).
Згідно з приведеним банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 23 червня 2020 року складає 21967,89 гривень, з яких: 13040,58 гривень - заборгованість за кредитом, 8927,31 гривень - заборгованість за процентами. 
Відмовляючи АТ «Акцент-Банк» у стягненні заборгованості, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для стягнення цієї заборгованості не вбачається.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що АТ «Акцент-Банк» не представлено письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем 10 січня 2018 року кредитного договору у належній формі та не доведено його умови.
Банком не представлено суду доказів, що відповідають положенням ст.ст. 77, 80 ЦПК України, на підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором у визначеному у позові розмірі.
Даних про отримання саме кредитної банківської картки 10 січня 2018 року, матеріали справи не містить. 
Однак, позивач наполягає на укладенні кредитного договору 10 січня 2018 року.
Підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався.
Окрім того, на час розгляду справи судом, позивачем не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, який і мав би підтвердити наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.
Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором № SAMABWFC00001399028 не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.
Розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, оскільки нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.
Інших доказів того, що 10 січня 2018 року відповідачу видавалась будь-яка кредитна картка та надавались кредитні кошти, банком не надано.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія приходить до висновку, що АТ «Акцент-Банк» не представлено письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору у належній формі та не доведено його умови.
Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.
За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», надані банком Тарифи користування кредитною карткою “Універсальна” та Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://а-bank.ua/terms/), неодноразово змінювалися АТ «Акцент-Банк».
Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16 від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Крім того, таку ж позицію зайняв і новостворений Верховний Суд, який у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, дійшов аналогічного висновку з тих самих правовідносин.
Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, банком не було доведено, що відповідач дійсно 10 січня 2018 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Отже, банком не представлено суду першої інстанції доказів, що відповідають положенням ст.ст. 77, 80 ЦПК України, на підтвердження факту наявності заборгованості у визначеному у позові розмірі.
Доводи апеляційної скарги щодо визнання умов угоди відповідачем у зв`язку з користуванням картковим рахунком та використанням кредитних коштів, з посиланням на виписку по особовому рахунку (а.с.38) не спростовують наведених вище висновків суду та не доводять факту отримання відповідачем кредиту у будь-якому розмірі згідно анкети-заяви від 10 січня 2018 року.
У вказаній виписці значиться картка з номером НОМЕР_1 , проте доказів її видачі саме відповідачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять, як і доказів того, що вона оформлювалась саме згідно анкети-заяви від 10 січня 2018 року.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, банком не надано суду доказів неможливості подання зазначеної виписки по особовому рахунку до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку, у зв`язку з недоведеністю.
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, аналогічні позовним вимогам, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду, є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» – залишити без задоволення.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий: М.Ю. Петешенкова
Судді: О.В. Лаченкова
В.С. Городнича