Справа № 466/2355/20                                Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 33/811/1504/20                 Доповідач: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Леонтьєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29 листопада 2019 року, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2020 рокупро притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, 
в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 20 400 (двадцять тисяч чотириста гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 25.03.2020 року о 19 год. в м. Львові на вул. Єрошенка, 28Б, повторно протягом року, керував транспортним засобом марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2020 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а провадження у цій справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що він не відмовлявся від проходження жодного із видів огляду, ніхто його йому не пропонував, а свідків, які значаться по справі як свідки його відмови від проходження огляду при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було.
На його переконання, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки результатів огляду на стан сп`яніння у матеріалах справи немає, лише за наявності якого є можливим притягнення до відповідальності за керування у стані сп`яніння.
В обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що про час та місце розгляду справи він не повідомлявся, а про оскаржувану постанову він довідався 28 вересня 2020 року на сайті Єдиного реєстру судових рішень.
Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, та захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржувану постанову, проводилося у відсутності  ОСОБА_1 , матеріали справи не містять у собі відомостей щодо дати отримання ним копії постанови, такий, за його словами, довідався про прийняте рішення 28 вересня 2020 року, відтак строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
У суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримав апеляційні вимоги, заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, зазначивши, що не керував транспортним засобом. За його словами, працівники поліції, яких він раніше не знав та у неприязних відносинах з ними не перебував, почали слідувати за автомобілем та незаконно пред`явили до нього вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, така підтверджується сукупністю здобутих у справі доказів. Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 березня 2020 року серії ДПР18№405879 (а.с.1), 25 березня 2020 року о 18 год. у м.Львові на вул. Єрошенка, 28Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, зазначивши при цьому, що з таким не згідний.
Викладені в протоколі обставини також стверджуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.2) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3, 4), в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.
Так, згідно з долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, водію транспортного засобу «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під медичною установою в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній, розмовляючи та консультуючись з кимось по телефону, відмовився від такого огляду, запитуючи при цьому, яка була причина зупинки транспортного засобу. На вказане запитання працівниками патрульної поліції було повідомлено, що працівники «Беркуту» зупинили його, про що склали відповідний рапорт.
Так, згідно з рапортом командира взводу БПОПГУНП у Львівській області Лазаряка І. (а.с.9), 25 березня 2020 року працівники БПОП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заступили на службу по ОГП у м.Львові. Близько 19 год. вони рухалися по вул.Єрошенка та звернули увагу на автомобіль «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який рухався їм назустріч і при їх появі водій даного автомобіля повернув праворуч від них в сторону вул.Єрошенка, 28, на оглядовий майданчик. Під`їхавши до даного автомобіля, вони представилися працівниками поліції та попросили пред`явити документи на автомобіль та документ для встановлення особи. Під час розмови із водієм ним виявився з його слів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , він помітно нервував. При перевірці документів у них виникла підозра на відповідність документів та вживання й керування водієм транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. На місце події було викликано екіпаж патрульної поліції «653» для з`ясування даної ситуації.
Згідно з рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_9 (а.с.8), 25 березня 2020 року такі у складі екіпажу «Омега 653» заступили на службу по охороні громадського порядку на території Шевченківського району у м.Львові. Прибули на допомогу працівникам БПОП ГУНП у Львівській області Лазаряку І.Л., Скробот О., Чопко Я. та ОСОБА_7 по адресі: м.Львів, вул.Єрошенка, 28б. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , а також громадянина, який надав посвідчення водія НОМЕР_2 від 12 березня 2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Ними по базі «АРМОР» було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування. На даного громадянина було винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.11) та складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП.
Таким чином, здобутими у справі доказами стверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що останній спочатку не заперечував при пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, з`ясовуючи при цьому причину зупинки транспортного засобу, а в подальшому внаслідок телефонних розмов з невідомою особою заперечив факт керування автомобілем.
Доводи ОСОБА_1 про те, що лишились нез`ясованими обставини щодо причини зупинки транспортного засобу, безпідставність його перевірки, правильності висновків судді не спростовують та не свідчать про незаконність й необґрунтованість прийнятої постанови.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Згідно з положеннями «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» № 357 від 27 квітня 2020 року, які зобов`язують органи поліції та їх посадових осіб реагувати на всі повідомлення про правопорушення або події, інформація про які отримана в будь-який спосіб.
Зокрема, з наданих стороною захисту відповідей з Головного управління Національної поліції у Львівській області та Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області вбачається, що з метою оперативного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, а також забезпечення публічної безпеки і порядку, взаємодії з населенням, безпеки дорожнього руху, запобігання правопорушенням або подіям та їх припинення, наряд БПОП №2 ГУ НП у Львівській області 25 березня 2020 року здійснював відпрацювання завдань в районі вулиці Єрошенка у м.Львові, та о 17 год. 09 хв. на спецлінію служби «102» надійшло повідомлення від останніх про те, що за адресою вул.Єрошенко, 28 виявлено залишки наркотичних речовин в автомобілі «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору.
Наведене вище спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за повторне протягом року, керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
А тому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Щодо покликань ОСОБА_1 в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, оскільки усунуті судом апеляційної інстанції шляхом прийняття до провадження його апеляційної скарги та надання можливості подачі ним пояснень, клопотань та доповнень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в  :
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                    Т.М. Урдюк