Ухвала 
27 січня 2021 року
м. Київ
справа № 599/934/16-ц
провадження № 61-17504св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі:  ОСОБА_3 , Залозецька селищна рада Зборівського району Тернопільської області, відділ Держгеокадастру у Зборівському районі Тернопільської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву  ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду 
від 20 червня 2019 року.
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень
У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, відділу Держгеокадастру у Зборівському районі Тернопільської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем.
У вересні 2016 року ОСОБА_3 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області про скасування рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації з встановлення меж земельної ділянки для передачі у спільну сумісну власність.
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області 
від 17 листопада 2016 року первісний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1288 га, по АДРЕСА_1 без погодження меж суміжним землевласником - ОСОБА_3 . Зобов`язано відділ Держгеокадастру у Зборівському району Тернопільської області провести державну реєстрацію земельної ділянки, площею               0,1288 га, по АДРЕСА_1 , згідно технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області без погодження меж суміжним землевласником - ОСОБА_3 .
У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області 
від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року у частині вирішення первісного позову скасовано. 
У задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
В іншій частині рішення Зборівського районного суду Тернопільської області 
від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення
До Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 червня 2019 року, в якій заявник просить роз`яснити постанову суду касаційної інстанції, оскільки резолютивна частина постанови не містить чіткого формулювання, що призвело до видачі судом першої інстанції виконавчого листа лише у частині стягнення судових витрат. Заявник просить суд касаційної інстанції зазначити інформацію про зобов`язання відділу Держгеокадастру у Зборівському районі Тернопільської області скасувати будь-які дії з проведення державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,1288 га, по АДРЕСА_1 , згідно технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області без погодження меж суміжним землевласником - ОСОБА_3 .
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 271 Цивільного процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення, а приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. 
Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року, про роз`яснення якої подано заяву, не допускає кількох варіантів тлумачення, постанова є мотивованою, чіткою і зрозумілою, тому відсутні підстави для роз`яснення цього судового рішення. Ухвалюючи постанову від 20 червня 
2019 року, Верховний Суд чітко зазначив в якій частині судові рішення скасовано з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині Верховний Суд самостійне рішення не приймав, а залишив без змін рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року. Постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року може підлягати примусовому виконанню лише у частині стягнення судового збору.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 червня 2019 року. Питання про поворот виконання рішення суду підлягає вирішенню у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України. 
Керуючись статями 271, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_3  про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 червня 2019 року відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. М. Осіян
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара
 
        С. Ф. Хопта
 
         В. В. Шипович