У Х В А Л А  
29 березня 2021 року
м. Київ
справа №462/2143/20
провадження № 61-51вп21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня            2021 року справу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки в процесі розгляду справи з`ясувався факт проживання за межами України обох сторін у справі, громадян України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у визначенні підсудності слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Отже, для визначення підсудності спору між громадянами України необхідно на підставі належних та допустимих доказів встановити факт проживання позивача та відповідача за межами України.
Положеннями статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» роз`яснено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
За змістом цієї ж статті довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 (а. с. 3-5). В матеріалах справи наявні завірені належним чином копії рішення ОСОБА_3 від 16 жовтня 2013 року та автентичний переклад цього рішення, за змістом якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України надано дозвіл на перебування довгострокового резидента ЄС на території республіки Польща (а. с. 146-151). 
Проте, з копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована з 20 листопада 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується штампом Самбірського МРВ УМВСУ у Львівській області. 26 липня 2019 року була знята з реєстрації місця проживання за цією адресою та 26 липня 2019 року її місце проживання було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними штампами Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області (а. с. 3-5). До того ж, матеріали справи містять копію довідки КП СМП «ЖЕК» м. Самбір від 30 липня 2020 року №32/2, за змістом якої ОСОБА_1 , 1984 року народження, дійсно проживає в АДРЕСА_2 , де зареєстрована з сином ОСОБА_5 , 2012 року народження (а. с. 12). Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що станом на 30 липня 2020 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання на території України та компетентним органом місцевого самоврядування підтверджено факт проживання ОСОБА_1 з сином за місцем реєстрації. 
Суд бере до уваги наявне в матеріалах справи рішення ОСОБА_3 від           16 жовтня 2013 року про надання ОСОБА_1 дозволу на постійне проживання на території Республіки Польща, проте, лише дозвіл на проживання на території іншої країни не є достатнім доказом постійного проживання позивача за межами України. Факт постійного проживання на території України станом на 30 липня 2020 року підтверджується копією вищевказаної довідки КП СМП «ЖЕК» м. Самбір від 30 липня 2020 року №32/2. Доказів на підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 за межами України після 30 липня 2020 року матеріали справи не містять. 
Таким чином, наявні у справі докази дають підстави для висновку, що на момент розгляду питання про визначення підсудності справи ОСОБА_1 з 30 липня                2020 року постійно мешкає на території України.
Стосовно відповідача ОСОБА_2 суд бере до уваги такі факти.
В матеріалах справи рішення ОСОБА_3 від 07 липня 2011 року та його автентичний переклад державною мовою, яким надано ОСОБА_6 , громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на тимчасове проживання на території Республіки Польща строком до 26 травня 2013 року (а. с. 157-161). Також міститься підтвердження реєстрації на тимчасове перебування ОСОБА_2 , яким встановлено дату зняття з реєстрації - 16 вересня 2014 року (а. с. 154-156). Зі змісту договору тимчасової оренди нежитлового приміщення від 13 грудня 2019 року, копія та автентичний переклад якого містяться в матеріалах справи, вбачається, що         ОСОБА_7 орендував житлове приміщення на території Республіки Польща строком до                  31 грудня 2020 року (а. с. 124-127). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 перебуває у трудових відносинах з роботодавцем-юридичною особою, зареєстрованою в Республіці Польща, на підставі трудового договору від 08 серпня 2018 року, укладеного на невизначений строк, копія та автентичний переклад якого містяться в матеріалах справи (а. с. 128-132). Постійне місце проживання ОСОБА_2 з 23 вересня 2003 року зареєстроване за адресою: Львівська область, Кам`янка-Бузький район, село Печихвости, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 та відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (а. с. 6 зворот, а. с. 15).
Таким чином, дослідження наявних у справі доказів дає підстави для висновку, що станом на час вирішення питання про підсудність справи відсутні докази постійного проживання ОСОБА_2 за межами України, оскільки єдиним доказом перебування відповідача за межами України, який охоплює період, протягом якого справа розглядається в суді, є безстроковий трудовий договір, проте, цей доказ не є достатнім для підтвердження факту постійного проживання за межами території України.
Враховуючи те, що доказами у справі належним чином не підтверджено факт постійного проживання за межами України обох сторін справи, які є громадянами України, то у суду в розумінні статті 29 ЦПК України відсутні повноваження для визначення підсудності справи.
Керуючись статтями 19 та 29 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Матеріали справи №452/2143/20 повернути до Жовківського районного суду Львівської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            А. А. Калараш