Ухвала
 
19 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 442/2569/18
провадження № 61-372ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Дрогобицької міської ради на постанову Львівського апеляційного суду 
від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.» до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про витребування земельної ділянки із чужого володіння та скасування рішень органу місцевого самоврядування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2018 року Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.» (далі - ФГ «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.») до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про витребування земельної ділянки із чужого володіння та скасування рішень органу місцевого самоврядування.
 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову ФГ «Газда» Добродія Бігуняк Я. С.» відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу ФГ «Газда» Добродія Бігуняк Я. С.» задоволено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
 
Скасовано підпункт 1.15 пункту 1 рішення 64 сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради від 22 липня 2015 року № 1658 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо земельної ділянки площею 820 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 .
 
Скасовано підпункт 1.21 пункту 1 рішення 65 сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради від 23 вересня 2015 року № 1720 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» про затвердження матеріалів з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 709 кв. м на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610600000:01:028:0151, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
 
Витребувано від ОСОБА_3 , як добросовісного набувача, на користь ФГ «Газда» Добродія Бігуняка Я. С. », як правонаступника сільськогосподарського кооперативу «Газда», земельну ділянку площею 709 кв. м, кадастровий номер 4610600000:01:028:0151, що знаходиться на АДРЕСА_1 .
 
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дрогобицької міської ради, у якій заявник просив скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та залишити в силі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року.
 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав 10 грудня 2020 року, що підтверджується копією заяви, поданої представником заявника до апеляційного суду.
 
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Ураховуючи, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, підтверджені належними доказами, касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня отримання заявником копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.
 
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги.
 
До касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, мотивоване тим, що станом на 06 січня 
2021 року не затверджено коштори бюджетних установ, а тому не проводиться фінансування будь-яких видатків, у тому числі й зі сплати судового збору.
 
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Вирішуючи клопотання Дрогобицької міської ради про відстрочення сплати судового збору, суд урахував, що заявник належно не обгрунтував наявність підстав для відстрочення сплати судового збору та не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.
 
При цьому, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
Ураховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення клопотання Дрогобицької міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір передбачено», що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
 
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 7 048,00 грн 
((1 762,00х2)х200%), та за вимогу майнового характеру із розрахунку 1,5 відсотка вартості спірної земельної ділянки помноженого на 200 відсотків.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції.
 
Крім того, у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено визначених статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) на якій (яких) подається касаційна скарга.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції. 
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обгрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
 
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
 
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
 
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
 
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
 
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обгрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
 
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
 
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
 
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
 
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
 
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
 
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 392 ЦПК України.
 
За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено визначені статтею 389 ЦПК України підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Касаційна скарга заявника не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено випадків, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
За змістом пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Дрогобицької міської ради про поновлення строку задовольнити.
 
Поновити Дрогобицькій міській раді строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року.

У задоволенні клопотання Дрогобицької міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити. 
 
Касаційну скаргу Дрогобицької міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Г. І. Усик