ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/6676/20
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/191/21

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Шапко В.М.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 28.09.2020, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати останню і її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кв. АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.08.2011 між позивачем, який є власником спірної квартири, та ОСОБА_2 укладено договір найму квартири. Остання та її діти зареєстровані за вказаною адресою, але з моменту реєстрації вони фактично не проживають у цій квартирі. У зв`язку з тим, що абонплата за комунальні послуги розрахована на кількість осіб, що зареєстровані у квартирі, позивачеві доводиться її сплачувати не лише за себе, а й за відповідачів. Оскільки ОСОБА_2 систематично не вносить плату за користування жилим приміщенням та абонплату за комунальні послуги, то виникла необхідність розірвання укладеного з нею договору найму квартири.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено у такий спосіб: визнано ОСОБА_2 і її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кв. АДРЕСА_1 . Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_2 та її діти фактично не проживають у спірній квартирі, яка належить ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 не вносила плату за користування нею і не оплачувала абонплату за комунальні послуги, а тому остання та її діти є такими, що втратили право користування спірною квартирою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення й відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи скарги зводяться до того, що:
- позивачем не надано доказів, що підтверджують несплату відповідачем коштів за користування житлом та абонплати за спожиті комунальні послуги. ОСОБА_2 постійно відповідно до укладеного з ОСОБА_1 договору сплачувала необхідну суму коштів, у тому числі й аванс за реєстрацію у найманій квартирі,
- з травня 2020 р. позивач під впливом сторонніх осіб почав заперечувати факт передачі йому відповідачем коштів та почав відмовлятися від особистих зустрічей з нею, тобто позивач почав створювати умови для визнання відповідача і її дітей такими, що втратили право користування спірним житлом та розірвання з нею договору найму,
- ОСОБА_2 надіслала поштою ОСОБА_1 грошовий переказ – плату за проживання у його квартирі. ОСОБА_1 його отримано, що свідчить про виконання ОСОБА_2 усіх умов укладеного ними договору. Оскільки ОСОБА_1 уникав зустрічей з ОСОБА_2 до судового засідання, то вона не мала іншої змоги передати оплату на виконання укладеного ними договору, ніж після подачі ОСОБА_1 позову до суду,
- наявність реєстрації у найманій квартирі осіб та неповнолітніх дітей, які не мають іншого постійного житла, сплачують комунальні послуги, але вимушено наймають інше житло, не є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом,
- відповідач не має власного житла, а тому вона не має змоги зареєструвати себе та своїх дітей в іншому житловому приміщенні.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
10.08.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено типовий договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (копія договору на арк. 10).
Згідно з копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 06.09.2011, виданого Чернігівським міськвиконкомом, та копією витягу про державну реєстрацію прав, що виготовлений КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 31250197 від 09.09.2011, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (арк. 8, 8 зворот).
Копією довідки Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігів № 2127 від 05.08.2020 підтверджується, що у квартирі за вищевказаною адресою зареєстровано 4 особи: позивач ОСОБА_1 (власник), відповідач ОСОБА_2 і її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - наймачі (арк. 9).
Копіями актів від 23.05.2018, 24.10.2018, 24.01.2019, 21.12.2019, 22.01.2020, 19.02.2020, 24.04.2020, 20.05.2020, 24.06.2020 та від 05.08.2020, які складено у присутності сусідів - мешканців буд. АДРЕСА_3 засвідчується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 2011 р. фактично не проживають у кв. АДРЕСА_4 цього будинку (арк. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20).
Відповідно до копії заяви на приймання переказу підприємством зв`язку АТ «Укрпошта» від 09.09.2020, ОСОБА_2 здійснила переказ ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 1600 грн 00 коп.; призначенням переказу зазначено: «плата за квітень, травень, червень, липень, серпень» (арк. 45). У справі відсутні інші докази внесення ОСОБА_2 квартирної плати і плати за комунальні послуги на виконання укладеного нею з ОСОБА_1 договору найму спірної квартири.
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.
Оскільки ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2011 року не проживають у спірній квартирі, до 09.09.2020 ОСОБА_2 не сплачувала ОСОБА_1 вартість комунальних послуг і не вносила позивачу плату за користування цією квартирою, то в силу вказаної норми права позивач законно вимагає розірвання укладеного з відповідачем договору найму квартири та визнання відповідача і її дітей, які не досягли повноліття, такими, що втратили право користування квартирою. 
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим у справі та описаним вище обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам, а також виходячи з наведеного нижче. 
Переказ 09.09.2020 ОСОБА_2 ОСОБА_1 вартості комунальних послуг та плати за користування квартирою у сумі 1600 грн 00 коп. не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як ці кошти переказано відповідачем позивачеві після отримання нею копії позовної заяви і ухвали про відкриття провадження у справі. 
Твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження несплати нею вартості комунальних послуг та плати за користування квартирою є неспроможним в силу ч. 3 ст. 12 ЦПК України, так як протилежне має довести саме вона (відповідач).
Посилання ОСОБА_2 на відсутність іншого житла та наявність у неї неповнолітніх дітей, зареєстрованих у спірній квартирі, не мають юридичного значення для справи.
Отож висновок суду І інстанції про задоволення позову є законним; його законність перевірено у межах доводів апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову виготовлено 08.02.2021.

Головуючий:                                    Судді: