Ухвала
 
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 598/1283/15-ц
провадження № 61-1174ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (далі - ТзОВ «ФК «ЖЕНЕВА») звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 598/1283/15-ц та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, заяву ТзОВ «ФК «ЖЕНЕВА» задоволено. Видано стягувачу ТзОВ «ФК «ЖЕНЕВА» дублікат виконавчого листа № 598/1283/15-ц, виданого на підставі рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом П АТ «Банк Форум» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 166/08/26-Anewv від 09 червня 2008 року. Поновлено товариству з обмеженою відповідальністю ТзОВ «ФК «ЖЕНЕВА» строк для пред`явлення виконавчого листа № 598/1283/15-ц до виконання. 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 19 січня 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскарження ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки ухвала Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2019 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар 
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков 
 
                                                                                                   М. Ю. Тітов