П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 947/21533/20	
Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області на рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2020 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 04.11.2020р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та  скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 
  В С Т А Н О В И В:

31.07.2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іванова П.В., звернулася до Київського районного суду м.Одеси із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просила суд:
- визнати неправомірною постанову серії ДП18 №783969 від 21.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП та закрити провадження в адміністративній справі.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що спірна постанова інспектора ПП є неправомірною, оскільки була прийнята з порушенням процесуальних норм законодавства, та до того ж, спірного порушення ПДР він не скоював і його вина відповідачем не доведена.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ДП18 №783969 від 21.07.2020 року, винесену поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону №1 рядовим поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гальчинським Д.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Управління патрульної поліції в Одеській області 11.01.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.11.2020 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. 
19.01.2021 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021р. відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.
21.07.2020 року поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону №1 рядовим поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП Гальчинським Д.І. ухвалено постанову серії ДП18 №783969 - про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, відповідно до якого, в цей день, т.б. 21.07.2020 року о 21:26, водій ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), керуючи автомобілем «ВMW» д.н. НОМЕР_1 в м.Одеса, а саме, на перехресті вулиць Одеса-Головна та Італійський бульвар, під час зупинки на червоний сигнал світлофора, здійснив перетин дорожньої розмітки 1.12 «Стоп-лінія», чим порушив п.8.5.1 ПДР України, т.б. скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, в зв`язку із чим, був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 225 грн.
Не погоджуюсь із вказаною постановою інспектора патрульної поліції, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та не доведеності спірної постанови відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, ч.1 ст.222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу
Згідно із приписами ч.ч.1,3,6,9,10 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.
А згідно приписів ч.1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Згідно із приписами п.4 «Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.
Як передбачено ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Так, п.1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.
А як передбачено п.2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Як видно з пп.8.5.1 (в порушенні якого звинувачується позивач), горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з  пунктом 1 розділу 34  цих Правил.
Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та змісту спірної постанови, 21.07.2020р. позивача дійсно було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, близько 21 год. 26 хв. керуючи автомобілем «ВMW» д.н. НОМЕР_1 в м.Одеса, а саме, на перехресті вулиць Одеса-Головна та Італійський бульвар, під час зупинки на червоний сигнал світлофора нібито здійснив перетин дорожньої розмітки 1.12 «Стоп-лінія», чим порушив вимоги п.8.5.1 ПДР України, т.б. скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, в зв`язку із чим, був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 225 грн.
З матеріалів справи видно, що позивач одразу ж не погодився із діями інспектора та даною постановою та в той же день надав останньому свої письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що останній дійсно здійснив перетин «стоп-лінії», але виключно на «зелений» сигнал світлофору, після чого зупинився за цією «стоп-лінією» (0,5 м) в момент загоряння «красного» сигналу світлофору.
Судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що вказані вище пояснення позивача заслуговують на увагу, а ці його дії фактично відповідають чинному законодавству.
Так, п.8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. При цьому, слід зазначити, що приписи п.16.8 ПДР України також дозволяють водію так зробити.
Відповідач же, як свідчать матеріали справи, в якості доказів вказаного адміністративного правопорушення надав до суду 1-ї інстанції відеозапис з реєстратора, встановленого на службовому автомобілі та  1 фотографію (а.с.31,42). 
Проте, як вбачається з цього, досліджуваного апеляційним судом, відеозапису, на ньому чітко не видно ані безпосередньо моменту перетину автомобілем позивача «стоп-лінії», ані факту проїзду цим автомобілем «стоп-лінії» саме на заборонений (красний) сигнал світлофору, т.б. з даного відеозапису не можливо ні побачити, ні встановити факт порушення позивачем вимог ПДР України. 
Не побачив в наданому відповідачем відеозаписі факт порушення позивачем вимог ПДР і суд 1-ї інстанції.
Що ж стосується приєднаної відповідачем до матеріалів справи фотографії (а.с.31), то остання, на думку суду, фактично фіксує лише тільки положення автомобілів позивача та патрульної поліції на момент зупинки перед «красним» сигналом світлофора і жодним чином не доводить факт саме порушення позивачем ПДР. 
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого, останній, в даному випадку, належним чином не зробив. 
Як вже зазначалося вище, відповідно до положень ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
При цьому, ця постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Також, дана постанова, окрім іншого, повинна містити і відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Проте, як вбачається зі змісту спірної постанови серії ДП18 №783969, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.7), в ній насправді зазначена невірна, т.б. взагалі неіснуюча дата її складання - 07.21.2020р., в той час як дані події фактично відбулися 21.07.2020р., що сторони не заперечували. 
Окрім того, також необхідно зазначити й про те, що оскаржувана постанова серії ДП18 №783969 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить і посилань на технічний засіб, за допомогою якого безпосередньо здійснено вказаний вище відеозапис, т.б. серію, номер цього технічного засобу або номерний знак транспорту, в якому даний технічний засіб встановлено. 
При цьому, слід звернути увагу на те, що даний висновок суду фактично узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 15.11.2018р. по справі №524/5536/17 та від 24.01.2019р. по справі №428/2769/17.
Отже, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги принципи диспозитивності та змагальності сторін, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність факту вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та відповідно, про не правомірність оскаржуваної постанови відповідача ДП18 №783969, яка дійсно підлягає скасуванню.  
До того ж, також ще необхідно вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обов`язок же щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, як вже зазначалося вище, покладається виключно на відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАСУ).
Таким чином, судова колегія, приймаючи до уваги вищезазначене, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив та дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.
Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального і процесуального права, в зв`язку із чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.271,272,286,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду М.Одеси від 04 листопада 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10.03.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 
Судді:                                                                               І.П. Косцова  
                                                                                     В.О. Скрипченко