Головуючий І інстанції: С.В. Воловик

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р. 	Справа № 480/3846/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 31.12.2020, м. Суми по справі № 480/3846/18
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з клопотанням  про накладення штрафу, в якому просить накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_2 штраф у відповідності до вимог статті 382 КАС України; встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області строк для подання звіту про виконання судового рішення від 12.11.2018 у справі №480/3846/18.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі №480/3846/18 - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_2 .
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 без змін. 
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення виходив з того, що відповідачем вжито конкретні заходи для з метою виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2018, за таких обставин у суду відсутні підстави для застосування штрафу або встановлення нового строку для подання звіту.
Колегія суддів погоджується із такою ухвалою суду першої інстанції та зазначає, що вона не підлягає скасуванню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 74% грошового забезпечення до 70%; визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з надбавками позивачу за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного на 01.03.2018; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01.01.2018 пенсію у розмірі 74% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення, визначеної станом на 01.03.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням суду від 12.11.2018 позовна заява ОСОБА_1 задоволена, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення; зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії із розрахунку 74% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Додатковим рішенням суду від 03.12.2018 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного на 01.03.2018 та зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити пенсію з урахуванням 100% суми підвищення, визначеної на 01.03.2018 відмовлено.
14.09.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.11.2018, мотивовану тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не виконує вказане рішення суду, незважаючи на набрання рішенням законної сили 13.12.2018,  неодноразові звернення позивача з проханням виконати рішення в добровільному порядку, відкриття виконавчого провадження №61410677 від 27.02.2020 та постанов про накладення штрафу за невиконання рішення суду ВП №61410677 від 25.06.2020 та від 04.08.2020.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 було встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду від 12.11.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по справі №480/3846/18.
У встановлені ухвалою суду від 15.09.2020 строки від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшов звіт про виконання рішення суду у справі №480/3846/18.
Ухвалою суду від 20.10.2020 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про виконання судового рішення від 12.11.2018 у справі №480/3846/18 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 12.11.2018 у справі №480/3846/18.
На виконання ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, надано до суду звіт про виконання рішення суду у справі №480/3846/18, в якому зазначено, що Головним управлінням проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 74% грошового забезпечення на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №480/3846/18 з 01.01.2018. Сума перерахованих коштів за період з 01.01.2018 по 12.12.2018 нарахована до виплати та становить 2 647,50 грн. Виплата нарахованих коштів буде забезпечена у разі їх надходження з Пенсійного фонду України до головного управління на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що  складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту   2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт   2 мотивувальної частини Рішення від 13   грудня 2012   року №   18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт   3 мотивувальної частини Рішення від 25   квітня 2012   року №   11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі   -   ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті   43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №   60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею   6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07   червня 2005   року, заява №   6318/03; пункт   43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20   липня 2004   року, заява №   60750/00; пункти   46,   51,   54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15   жовтня 2009   року, заява №   40450/04; пункт   64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28   листопада 2006   року, заява №   30779/04).
На підставі аналізу статей   3,   8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019   року №   2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,   -   за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею   129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями   14,   370 КАС України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1)   зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті   382 КАС України).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень   -   коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22   грудня 2014   року №   28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі   -   Порядок №   649).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктами 4, 5 Порядку №649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Відповідно до пункту 10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 74% грошового забезпечення на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №480/3846/18 з 01.01.2018. Сума перерахованих коштів за період з 01.01.2018 по 12.12.2018 нарахована до виплати та становить 2 647,50 грн. Виплата нарахованих коштів буде забезпечена у разі їх надходження з Пенсійного фонду України до головного управління на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12   листопада 2018 року.
Фактична невиплата нарахованих 2 647,50 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником, в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду у Сумській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Колегія суддів зазначає, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи колегія суддів не вбачає наявності таких підстав.
Колегія суддів звертає увагу, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.
Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти   -   постанови та розпорядження.
Отже, Порядок №649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.
Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду у Сумській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року, дотримуючись Порядку №649, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про передчасність застосування до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.
Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19, яка згідно ч.4,5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень та враховується іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.  
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час розгляду справи судом першої інстанції не порушено норм матеріального чи процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали - відсутні.       
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 по справі № 480/3846/18  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов