ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23952/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      04 січня 2021 року                                                                                 м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                                                Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                                      Сорочка Є.О.,
                                                                                                                      Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса, -
                                                         В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року повернуто без розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми    права.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 04 січня 2021 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернулось до суду першої інстанції із заявою про зміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса № 598, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 28 лютого 2017 року з товариства з обмеженою відповідальністю «Рантье» на товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс».
Повертаючи заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що статтею 379 КАС України не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення без розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до  статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини 1  статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»  визначено, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з частиною 5  статті 15 цього Закону  в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини 1  статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»  рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 2  статті 74 цього Закону  передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Частиною 1  статті 287 КАС  України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною першою  статті 379 КАС України  передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 4  статті 379 КАС України).
З наведених норм вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.
Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів  статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»  та  статті 287 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що метою виконавчого провадження є забезпечення повного та всебічного виконання відповідного виконавчого документа, зокрема виконавчого напису нотаріуса, що полягає в забезпеченні виконання боржником його зобов`язань та в задоволенні вимог належного стягувача.
Разом з тим, статтею 379 КАС України прямо не передбачено повноваження адміністративного суду здійснювати заміну на правонаступника сторони виконавчого провадження, яке відкрито та здійснюється за виконавчим написом нотаріуса.
Водночас, приписами спеціального  Закону № 1404-VIII  (частина п`ята статті 15) чітко визначено повноваження саме суду здійснювати заміну сторони виконавчого провадження, незалежно від того, на підставі якого документа воно відкрито та здійснюється.
При цьому судова колегія зазначає, що іншого способу здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, ніж шляхом звернення заінтересованої особи до суду з відповідною заявою, чинним законодавством не передбачено.
Отже, нормами  Цивільного процесуального кодексу України  та  Господарського процесуального кодексу України  встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.
Враховуючи норми  статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»  та  статті 379 КАС України, питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 826/7941/17.
Правовими положеннями ч.5  ст. 242 КАС України  передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів  статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"  та  статті 287 КАС України.
Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи в сукупності норми  статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 264 (в редакції КАС України  до 15.12.2017 р.), 379  КАС України  (в редакції  КАС України  після 15.12.2017 р.), зазначила, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, зокрема положення  ст. 379 КАС України  та  ст. 15 Закону № 1404-VIII, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», в якому Суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування.
У рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine), заява № 21722/11 ЄСПЛ також зазначив, що вимоги до «якості» закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи «доброго врядування» і «належної адміністрації».
Відповідно до  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо розгляду заяви та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про заміну стягувача за виконавчим написом нотаріуса.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд
                                                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС" задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року скасувати.
Справу № 640/23952/20 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
  Головуючий суддя:                                                                              Коротких А.Ю.

          Судді:                                                                                                     Сорочко Є.О.

                                                                                                                           Чаку Є.В.