ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/10757/20 Головуючий в І інстанції Кузьміна О.І.
Номер провадження 22-ц/819/348/2021 Доповідач Полікарпова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.	
суддів	Воронцової Л.П.	
  	Ігнатенко П.Я.	
секретар	Сікора О.В.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 28 жовтня 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»,
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 03 липня 2020 року головним державним виконавцем Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Білозерського РВДВС) Пшенишнюком А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62469730 за виконавчим листом №2-3207/09, виданим 10.03.2010 р. Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» 139 507,8 доларів США солідарно з ОСОБА_2 . Вважає дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого проводження неправомірними, оскільки 15.06.2015 року Білозерським РВДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та в постанові встановлено строк до 15.06.2016 року для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Рішення щодо поновлення строку пред`явлення документа до виконання у справі не було і строки не поновлювались, тому вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2020 року за виконавчим листом винесена з порушенням вимог закону. Крім того зазначає, що відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 08.07.2010 року ВАТ «Морський транспортний банк» змінило назву на ПАТ «Марфінбанк», а 05.03.2018 року ПАТ «Марфінбанк» змінило найменування на ПАТ «МТБ Банк», але в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи про зміну назви стягувача. Також в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що виконавчий лист видав Білозерський районний суд Херсонської області, однак він був виданий Дніпровським районним судом м. Херсона. 
Просив:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білозерського РВДВС Пшенишнюка А.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП №62469730 з примусового виконання виконавчого листа №2-3207/09 виданого 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» в сумі 139 507,8 доларів США солідарно; 
- скасувати постанову головного державного виконавця Білозерського РВДВС Пшенишнюка А.В. від 03.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62469730;
- зобов`язати головного державного виконавця Білозерського РВДВС Пшенишнюка А.В. вчинити дії по поверненню стягувачу без виконання виконавчого листа №2-3207/09, виданого 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» в сумі 139 507,8 доларів США солідарно, шляхом винесення відповідного повідомлення та скасування вжитих заходів примусового виконання рішення суду.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року скаргу задоволено частково.
Визнано дії головного державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пшенишнюка А.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП №62469730 з примусового виконання виконавчого листа №2-2307/09, виданого 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона незаконними.
Скасовано постанову головного державного виконавця Білозерського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №62469730.
Зобов`язано головного державного виконавця Білозерського ВДВС Пшенишнюка А.В. повторно розглянути заяву представника ПАТ «МТБ Банк» про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-3207/09, виданого 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 104 047,05 доларів США.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «МТБ Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, невідповідність нормам матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просило її скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в мотивувальній частині постанови державного виконавця від 15 червня 2015 року наведено посилання на встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким визначено, зокрема, що протягом дії Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Іпотечне майно було реалізоване 13 вересня 2013 року та його вартості не вистачило для повного погашення заборгованості за виконавчим листом. Станом на дату відкриття виконавчого провадження залишок боргу становить 104 047,05 доларів США.
Оскільки Законом «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону на примусове стягнення іншого майна (майнових прав), а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника строки пред`явлення виконавчого документа перериваються та після переривання встановлюються з моменту закінчення дії відповідної заборони. 
Тому державний виконавець при винесені постанови від 15 червня 2015 року діяв відповідно до вимог закону.
При цьому вказує, що суд не надав оцінку вказаним у постанові підставам повернення виконавчого листа стягувачу, хоча саме підстави повернення листа дають право на його повторне пред`явлення чи унеможливлюють повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Також вважає, що строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання визначений державним виконавцем помилково.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Маєвська І.М., яка діє від імені ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права, в повному обсязі з`ясував усі обставини справи, а тому оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.
Вказує, що до моменту набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.20216 року виконання оспорюваного виконавчого листа здійснювалося за правилами ЗУ «Про виконавчу службу» від 21.04.1999 року, яким було встановлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання в один рік. Оскільки у постанові державного виконавця вказано, що документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 15.06.2015 року, тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув на час набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, що виключає можливість прийняття його до виконання.
Оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження виконавцем винесено 03.07.2020 року, незважаючи на пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач не звертався.
Що стосується посилань апелянта на дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то скаржник вважає, що вказаний закон продовжує діяти по теперішній час і в такому разі виконавчий документ подано для виконання передчасно, а тому це протирічить твердженню апелянта про те, що виконавчий документ було подано до виконання після припинення дії вказаного мораторію. Крім того вказує, що іпотечне майно вже було реалізовано, тому це унеможливлює подачу виконавчого документа до виконання після зняття мораторію на реалізацію майна.
Під час засідання у суді апеляційної інстанції представник ПАТ «МТБ Банк» Скрипніченко Н.М. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. 
Представник ОСОБА_1 адвокат Маєвська І.М. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу районного суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши докази, на яких ґрунтуються висновки суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист №2-3207/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» в особі Херсонської філії ВАТ «Морський транспортний банк» боргу в сумі 139 507,8 доларів США (а.с.9).
Відповідно до постанови ВП №42210561 від 15.06.2015 року державним виконавцем виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Кухаренко В.В. повернуто виконавчий лист №2-3207/09, виданий 10.03.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона. Постановою встановлено, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ встановлена заборона на реалізацію іпотечного майна. Іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, у боржника не виявлено. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 15.06.2016 року (а.с.11).
01.07.2020 року ПАТ «МТБ Банк» звернулося з заявою, у якій просило Білозерський ВДВС відкрити виконавче провадження та змінити сторону стягувача виконавчого провадження на ПАТ «МТБ Банк» у зв`язку із зміною найменування (а.с.12-13).
Відповідно до постанови ВП№62469730 головним державним виконавцем Білозерського ВДВС Пшенишнюком А.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3207/09, виданим 10.03.2010 року Білозерським районним суд Херсонської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» в особі Херсонської філії ВАТ «Морський транспортний банк» боргу в сумі 104 047,05 доларів США (а.с.14).
Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було належним чином перевірено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд вважав, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчий лист було йому повернуто 15.06.2015 року, та вказано у ньому, що документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 15.06.2016 року. Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув на час набрання чинності - 05.10.2016 року Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VII.
Крім того, суд зазначив, що ні державним виконавцем, рішення якого оскаржується, ні стягувачем не надано суду доказів поновлення строку пред`явлення виконавчого листа № 2-3207/09 до виконання.
Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення відображено й у ст.18 ЦПК, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час повернення виконавчого листа стягувачу, визначала, що  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 22 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення (ч.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч.1.ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження»).
За змістом положень ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.
Відповідно до статті 23 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. 
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. 
       У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Частиною п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно      пред`явити виконавчий документ  до виконання протягом строків, установлених статтею  22 цього Закону.
Згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).
Заборона на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, введена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на момент повернення виконавчого листа стягувачу та на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця була чинною.
За таких обставин суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником були пропущені строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки згідно з нормами ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перервалися з набуттям  чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказане свідчить про те, що стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За таких обставин у державного виконавця не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. Повернення виконавчого листа з підстав дії мораторію не є підставою для відмови у відкритті виконавчого  провадження і не позбавляє  стягувача права  повторно звернутися у строк, встановлений державним виконавцем.
З посиланням суду першої інстанції на ту обставину, що у постанові державного виконавця про повернення виконавчого листа від 15.06.2015 року вказано, що документ може бути повторно пред`явлений до виконання до 15.06.2016 року, колегія суддів погодитися не може, оскільки невірно зазначені відомості у постанові не позбавляють скаржника встановленого законом права звернення виконавчого документа після переривання строків пред`явлення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, а ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Керуючись статтями  374, 376, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року в частині задоволених вимог скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова
Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 02 лютого 2021 року.

Суддя О.М. Полікарпова