Справа № 359/7085/14-ц                                                                                                                        Головуючий в суді І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 22ц-824/1135/2021                                                                                                   Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року                                                                                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - громадська організація «Садівницьке товариство «Старз», про визнання недійсними розпоряджень місцевого органу виконавчої влади, державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування (анулювання) кадастрового номера земельної ділянки, зобов`язання скасувати запис про державний акт на право власності на земельну ділянку в поземельній книзі, визнання незаконними дій, що полягали в ініціюванні приватизації земельної ділянки, зобов`язання прибрати та демонтувати будівельний майданчик та паркан,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:                                              
 
У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила:
- визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 08 листопада 2011 року № 3506 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області»; 
- визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 «Про передачу у власність земельної ділянки  ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області»; 
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0628 га від 24 грудня 2012 року, виданий ОСОБА_2 на підставі розпорядження Бориспільської РДА Київської області від 21 грудня 2012 року за № 4789, 
- визнати незаконними дії ОСОБА_2 , що полягали в ініціюванні приватизації земельної ділянки площею 0,0628 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району; 
- зобов`язати відповідача демонтувати та прибрати будівельний майданчик та паркан з внутрішньої дороги ГО «СТ «Старз», 
- скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0628 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району;
- визнати недійсним та скасувати (анулювати) кадастровий номер цієї земельної ділянки та зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київській області внести відповідні зміни до автоматизованої системи державного земельного кадастру,
- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київській області скасувати у поземельній книзі запис про державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №949567 щодо земельної ділянки площею 0,0628 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1201 га на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також землекористувачем (орендарем) земельної ділянки площею 0,069 га на території тієї ж сільради. В той же час, розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року № 4789 відповідачці ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0628 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради.
Посилаючись на те, що з нею, як з суміжним землекористувачем, всупереч норм земельного законодавства, не були погоджені межі земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вважала, що виділенням земельної ділянки останній порушено межі її земельних ділянок, а приватизація ділянки відповідачки була здійснена з порушеннями земельного законодавства, крім того спірна земельна ділянка, передана у власність відповідачки, розташована на внутрішній дорозі садівницького товариства, через що вона позбавлена  можливості дістатись до своєї земельної ділянки, що змусило її звернутися до суду із цим позовом. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд належним чином не дослідив наданих письмових доказів та обставин порушення її прав з боку ОСОБА_2 , не надано обґрунтування щодо відмови у задоволенні усіх позовних вимог, при цьому судовими експертами у справі встановлено, що разом із земельною ділянкою відповідачки було приватизовано також частину дороги, будинок охорони, паркан, ЛЕП з охоронною зоною, яка живить будинок позивачки та паркан суміжної земельної ділянки, також суд не врахував накладення меж земельної ділянки відповідачки у момент приватизації, що також підтверджується висновками судових експертиз, і відповідачкою не погоджувалося межі земельних ділянок і не надано належних доказів на підтвердження такого погодження. Крім того вказує, що відповідачем Бориспільською РДА визнано позов, а також визнано, що проект документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки відсутній, не виготовлявся і не затверджувався належним чином, при цьому посилання відповідачки на те, що позивачка самовільно захопила 0,0096 га спірної земельної ділянки, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами, тому вважає висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову необґрунтованим.
У свою чергу, ГО «СТ «Старз» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, тому просить апеляційну скаргу задовольнити  у повному обсязі.
ОСОБА_2 також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає зокрема про те, що в апеляційній скарзі не зазначено, у чому полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені судом та якими доказами це підтверджується, також вказує, що позивачкою не доведено накладення її земельної ділянки на земельні ділянки, якими користується позивачка, крім того вважає, що ухвалою суду касаційної інстанції від 13 вересня 2017 року, постановленої у даній справі, встановлено відсутність доказів порушення прав позивачки наданням у власність земельної ділянки відповідачці, а також встановлено, що ГО «СТ «Старз» ніколи не було ні користувачем, ні власником будь-яких земельних ділянок на території Київської області, а план перед проектних пропозицій, на які посилається позивачка та ГО «СТ «Старз» не є документом, що посвідчують право на землю та не підтверджує будь-яке розташування об`єктів нерухомості чи доріг на спірній ділянці, натомість письмові докази у справі свідчать про правомірність приватизації відповідачкою спірної земельної ділянки та відсутність будь-яких порушень права позивачки на землю, через що вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
Представник ГУ Держгеокадастру у Київській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, зазначає зокрема про те, що не підписання позивачкою акта узгодження меж земельної ділянки не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності, позивачкою не було надано жодного доказу того, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_2 , накладається на межі ділянки позивачки, а пояснювальна записка до зведеного кадастрового плану не є належним доказом накладення цих ділянок, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала жодного доказу на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,0628 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431, розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, накладається на межі земельної ділянки площею 0,1201 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0727 та межі земельної ділянки площею 0,0690 га з кадастровим номером 3220882600: 04:001:0645, при цьому відсутність підпису ОСОБА_1 на документах про встановлення межових знаків за умови, що межі земельних ділянок сторін не накладаються, не може бути достатньою підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №949567, виданого на ім`я ОСОБА_2 , крім того суд виходив з тих обставин, що зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 вересня 2014 року, вбачається, що ОК «СТ «Старз» не є користувачем земельної ділянки площею 17,4 га, що у 1988 році виділялась дирекції будівництва КІВЦ і товариству «КиївСтарз», що спростовує  доводи ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка відповідача накладається на внутрішню дорогу ГО «СТ «Старз». Крім того, із земельної ділянки площею 0,1201 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0727 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, ОСОБА_1 може безперешкодно здійснити прохід та проїзд через її земельну ділянку площею 0,0800 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0726, та орендовану нею земельну ділянку площею 0,0690 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0645, тому викладене свідчить про те, що приватизація відповідачкою спірної земельної ділянки жодним чином не порушує право ОСОБА_1 на землю, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею двох земельних ділянок площею 0,0800 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0726 та площею 0,1201 га з кадастровим номером 3220882600: 04:001:0727 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованих на території Гнідинської сільської ради Бориспільської ради. Це підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №765893 та №765894. Крім того, 21 травня 2008 року позивач уклав з Бориспільською РДА договір оренди земельної ділянки, за яким Бориспільська РДА надала, а ОСОБА_1 прийняла в користування строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0690 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0645 з цільовим призначенням для сінокосіння, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району (а.с.9-15 т.1).
Розпорядженням Бориспільської РДА №3506 від 8 листопада 2011 року ОСОБА_2 був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в її власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Розпорядженням Бориспільської РДА №4789 від 21 грудня 2012 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність відповідача земельної ділянки площею 0,0628 га для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. На підставі цього розпорядження місцевого органу виконавчої влади ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №949567 щодо земельної ділянки площею 0,0628 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району (а.с.7,8,48 т.1).
З листа Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області № Б-38/0-92/19-15 від 04 листопада 2015 року вбачається, що згідно Національної кадастрової системи земельні ділянки з кадастровими номерами 3220882600:04:001:1431, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , та 3220882600:04:001:0727, яка належить ОСОБА_1 , лише дотикаються в одній точці, тому спільної межі не мають (перетин не спостерігається) (а.с.142, т.2).
Згідно відомостей Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області № 29-1006-0-2-785/2-15 від 06 травня 2015 року надано відповідь, що згідно Національної кадастрової системи перетин між земельними ділянками 3220882600:04:001:1431, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , та 3220882600:04:001:0645, яка належить ОСОБА_1 , не спостерігається (а.с.217, т.4).
Зі змісту довідки Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області №93/24-П24 від 24 жовтня 2016 року встановлено, що згідно Генерального плану забудови ГО СТ «Страз» земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431, що належить на праві власності ОСОБА_2 , розташована на землях загального користування ГО СТ «Страз», а в архіві Управління не виявлено землевпорядної документації щодо оформлення даної земельної ділянки (а. с. 88, т. 3).
Поряд з цим, з відповіді ГУ Держгеокадастру у Київській області від 03 липня 2020 року № 29-10-0.222-8965/2-20 вбачається, що відповідно до даних ДЗК земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 , межує з ділянкою № 3220882600:04:001:0320, земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:001:1877 межує з ділянкою № 3220882600:04:001:0932, ділянка № 3220882600:04:001:0645 не межує з ділянкою № 3220882600:04:001:0727, ділянка № 3220882600:04:001:1882 не межує з ділянкою № 3220882600:04:001:1235. Відомості про дорогу між зазначеними земельними ділянками відсутні в ДЗК (а.с.17, т.8).
Крім того, з листа Бориспільської РДА Київської області від 30 червня 2020 року вбачається, що в райдержадміністрації відсутня інформація щодо розробки детального плану на зазначені земельні ділянки, розпорядження про розробку або затвердження детального плану території не видавалися, відповідно відомості про дороги між земельними ділянки відсутні (а.с.15, т.8).
За результатами проведеної комплексної експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №7283/16-41 від 01 серпня 2016 року, призначеної відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2016 року, встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на землі загального користування ГО «СТ «Старз», а саме на землі вулично-дорожньої системи; при цьому на земельній ділянці відповідачки розташована будівля, яка позначена літерою «К». З урахуванням відомостей фото та звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта, затвердженого 28 листопада 2012 року, будинок охорони на 2-му КП ГО «СТ «Старз», який розташований на земельній ділянці відповідачки, побудований до дати надання цієї ділянки розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року №4789 у власність ОСОБА_2 .
Також експертизою установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:001:1431, що належить ОСОБА_2 , накладається на межі під`їзної дороги до земельної ділянки з кадастровим номером 3220882600:04:001:0727, що належить ОСОБА_1 .
За висновком судового експерта вказаної комплексної експертизи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність  ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, затверджений розпорядженням Бориспільської РДА від 21 грудня 2012 року №4789, не відповідає вимогам законодавства, чинного на 21 грудня 2012 року (а. с. 12-27, т. 3).
З матеріалів справи також вбачається, що у листопаді 2013 року ОК «СТ «Старз» звертався до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської РДА №4789 від 21 грудня 2012 року, а також визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №949567, виданого на ім`я ОСОБА_2 , та у наслідку рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 вересня 2014 року, у справі № 359/11554/13 у задоволенні вказаного позову було відмовлено (а.с.81-85, т.1).
Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що ОК «СТ «Старз» не є користувачем земельної ділянки площею 17,4 га, яка у 1988 році виділялась дирекції будівництва КІВЦ і товариству «КиївСтарз».
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Суд повинен встановити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.2, п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всупереч ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема того, що земельна ділянка відповідачки накладається на межі земельної ділянки площею 0,1201 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0727 та межі земельної ділянки площею 0,0690 га з кадастровим номером 3220882600: 04:001:0645, а відсутність підпису ОСОБА_1 на документах про встановлення межових знаків за умови, що межі земельних ділянок сторін не накладаються, не може бути достатньою підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , крім того письмовими доказами і судовими рішеннями встановлено, що ОК «СТ «Старз» не є користувачем земельної ділянки площею 17,4 га, що у 1988 році виділялась дирекції будівництва КІВЦ і товариству «КиївСтарз», що також спростовує доводи позивачки про те, що спірна земельна ділянка відповідачки накладається на внутрішню дорогу ГО «СТ «Старз».
Крім того, зібрані у справі докази у їх взаємозв`язку і сукупності не дають підстав для висновку, що земельна ділянки відповідачки перешкоджає у доступі до земельної ділянки позивачки та накладається на дорогу, яка перебуває у загальному користуванні.
Не доведено належними і достатніми доказами факт порушення прав позивачки діями відповідачки, а власноруч написана заява ОСОБА_2 на ім`я голови ГО СТ «Старз» від 25 червня 2013 року з вимогою прибрати паркан з території земельної ділянки 3220882600:04:001:1431 та будинок охорони не підтверджують факт порушення прав позивачки приватизацією ОСОБА_2 її земельної ділянки, а повідомлення Управління Держземагенства в Бориспільському районі Київської області про відсутність в архіві управління документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не доводить відсутності такої документації взагалі, позаяк під час розгляду справи № 359/11554/13-ц судами перевірялася проектно-технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_2 .
Посилання ОСОБА_1 на те, що місцевим судом було проігноровано висновки проведених у справі судових експертиз, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки ними встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на землі загального користування ГО «СТ «Старз», а саме на землі вулично-дорожньої системи, проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на належну на праві власності земельну ділянку ОСОБА_1 , що також встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року, при цьому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 вересня 2014 року, встановлено, що ОК «СТ «Старз» не є користувачем земельної ділянки площею 17,4 га, а позивачка ОСОБА_1 не наділена правом звертатися до суду із позовними вимогами щодо порушення порядку користування іншими особами по відношенню до інших земельних ділянок, які не перебувають у її власності чи користуванні.
Також колегія суддів звертає увагу, що саме по собі визнання Бориспільською РДА позову ОСОБА_1 не є безумовною підставою для його задоволення, оскільки першочерговим є саме визначення об`єкту захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, а також встановлення, чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси позивачки, у чому полягає таке порушення прав і якими доказами це підтверджується, натомість сукупності зібраних доказів, судових рішень та обставин справи, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено. 
Посилання апелянта на те, що ГУ Держгеокадастру у Київській області не було надано відповідь на адвокатський запит щодо надання інформації щодо обставин складання документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та надання її копій, колегія суддів відхиляє, оскільки саме по собі ненадання органом відповідної інформації не доводить факту незаконності приватизації ОСОБА_2 її ділянки.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що задоволення аналогічного позову, пред`явленого ОСОБА_1 , та ухвалення протилежного судового рішення у цих правовідносинах, за наявності судового рішення про відмову у задоволенні позову ГО СТ «Старз» до ОСОБА_2 , може призвести до порушення принципу юридичної визначеності, задекларованого Європейським судом з прав людини.
Доводи апеляційної скарги, що місцевим судом не було прийнято рішення щодо інших позовних вимог, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки ці позовні вимоги є похідними від первісних вимог і судом відмовлено у їх задоволенні, крім того позовні вимоги щодо визнання незаконними дій ОСОБА_2 , що полягали в ініціюванні приватизації земельної ділянки не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки таке право громадянина гарантується ст. 14 Конституції України та ст. 116 ЗК України і реалізація такого права не може вважатися незаконним.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2020 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                               Судді: