ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року	Львів	Справа № 803/583/17 пров. № А/857/15386/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М. 
з участю секретаря судового засідання                           Смолинця А.В.           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року, ухвалене суддею Димарчуком Т.М. у м. Луцьку о 13 год. 38 хв. у справі № 803/583/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічного акціонерного товариства «Горохівське АТП 10764» про визнання протиправним та скасування наказу,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому з уточненням позовних вимог просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 06.02.2017 року № 103 в частині позбавлення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ), який визнаний переможцем, права на самостійне виконання рейсів № 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин» та надання права на самостійне виконання вказаних рейсів автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764», який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що згідно з протоколом № 11 засідання конкурсного комітету від 22 грудня 2016 року з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області його визнано переможцем конкурсу на самостійне виконання рейсів 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин». 
Однак, наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2017 року № 103 автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 позбавлений права на самостійне виконання рейсів 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин» та надано право на самостійне виконання вказаних рейсів автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764».
Підставою для позбавлення позивача, як перевізника, першого місця та визнання переможцем ПАТ «Горохівське АТП 10764» став лист Волинської обласної державної адміністрації, що надійшов на адресу конкурсного комітету 24.12.2016 року та, на думку відповідача, підтверджує факт подання ФОП ОСОБА_1 недостовірної інформації.  
Позивач вважає, що наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2017 року № 103 є протиправним, оскільки ним у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), конкурсному комітету подано вичерпний перелік документів на участь у конкурсі. Жодних фактів подання позивачем, як перевізником, недостовірної інформації під час засідання конкурсного комітету встановлено не було.
Позивач додатково зазначив, що з метою оптимального використання транспортних засобів, внутрішньообласні та міжобласні рейси поєднуються про що свідчить схема використання транспортних засобів станом на 28.11.2016 року, а відтак, у позивача є необхідна кількість транспортних засобів для виконання чинних договорів та дозволів на перевезення пасажирів. 
Позивач вважає, що відповідач порушив його право за здійснення перевезень пасажирів, а тому просить скасувати оскаржений наказ відповідача.
Позиція відповідача зводиться до того, що 28 листопада 2016 року позивач, у відповідності до пункту 29 Порядку № 1081, подав заяву про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу № 10), а також інші відповідні документи та додатки.
Згідно з анкетою, поданою позивачем для участі у конкурсі, кількість власних транспортних засобів перевізника становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів та 1 у лізингу, що у сукупності становить 44 одиниці.
05.01.2017 року на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті від  Волинської обласної державної адміністрації надійшов лист № 7974/29/2-16 від 23.12.2016 року у якому вказано, що, для обслуговування усіх діючих договорів про організацію перевезень пасажирів за внутрішньообласними автобусними маршрутами загального користування у Волинській області, перевізником ФОП ОСОБА_1 постійно задіяно 6 транспортних засобів.
Разом з тим, позивач в анкеті до заяви про участь у конкурсі вказує, що для виконання 45 міжобласних маршрутів, з урахуванням кількості резервного транспорту, 44 одиниці є достатньою та необхідною кількістю транспортних засобів. Однак, з урахуванням наданої Волинською обласною державною адміністрацією інформації, для обслуговування 45 міжобласних маршрутів, перевізник ФОП ОСОБА_1 має у розпорядженні лише 38 автобусів, що є недостатньою кількістю транспортних засобів для виконання перевезень, які повинні виконуватись відповідно до чинних договорів (дозволів).
Таким чином, у відповідності до пп. 1 п. 55 Порядку № 1081, у зв`язку із надходженням листа Волинської обласної державної адміністрації від 23.12.2016 року № 7974/29/2-16, з якого слідує, що позивач надав недостовірну інформацію щодо достатньої кількості транспортних засобів, пунктом 3 наказу від 06.02.2017 року № 103 надано право на самостійне виконання рейсів № 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин» автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764», який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.
Крім того, позивач в анкеті до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування № 775/776 «Луцьк - Моршин» заявив про використання (у разі перемоги) на цьому маршруті транспортних засобів, які використовуються на інших маршрутах.
Додатково відповідач зазначив, що з-поміж транспортних засобів, що використовуються позивачем для надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, ФОП ОСОБА_1 використовує автобуси, рік виготовлення яких не відповідає умовам дозволів на виконання міжобласних маршрутів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. 
У обґрунтування апеляційних вимог, позивач зазначає те, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Суд першої інстанції, на думку позивача, не надав належної оцінки тим обставинам, що інформація, яка подана Волинською обласною державною адміністрацією не підтверджує подання позивачем недостовірної інформації на конкурс, як це протрактував відповідач, а, навпаки, підтверджує і так відомий факт, що позивач 6 автобусів використовує для пасажирських перевезень в межах області. Водночас відповідач не врахував, що ці перевезення поєднуються з міжобласними рейсами і це не перешкоджає звичайному графіку роботи.
Крім того, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позивач не здійснює обслуговування автобусного маршруту «Луцьк-Хмельницький» рейси 89/90, а перелік автобусних маршрутів та їх рейсів, який наданий відповідачем складений з помилкою, а саме пропущено порядковий номер 4, внаслідок чого вийшло, що позивач обслуговує 46 рейсів.
Позивач вважає, що відповідач діяв протиправно, а суд не звернув на це належної уваги.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що у листопаді 2016 року відповідач оголосив конкурс з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, за маршрутом загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу № 10).
28 листопада 2016 року позивач, у відповідності до пункту 29 Порядку №1081, подав заяву про участь в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10), а також інші відповідні документи та додатки.
У анкеті, що була подана ФОП ОСОБА_1 до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, за маршрутом загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776, позивач вказав, що кількість власних транспортних засобів становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів та ще 1 перебуває у лізингу,  що у сукупності становить 44 одиниці.
Рішенням конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, яке прийнято у формі протоколу № 11 від 22.12.2016 року за маршрутом загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10), ФОП ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу на самостійне виконання рейсів № 775/776 по маршруту «Луцьк-Моршин», а ПАТ «Горохівське АТП 10764» визнано таким, що зайняло друге місце.
05.01.2017 року до Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист № 374/0/7-17 від 23.12.2016 року від Волинської обласної державної адміністрації у якому на запит відповідача від 13.12.2016 року № 3768/02/14-16 державна адміністрація повідомила, що для обслуговування усіх діючих договорів про організацію перевезень пасажирів по внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування у Волинській області, перевізником ФОП ОСОБА_1 постійно задіяно 6 транспортних засобів.
06 лютого 2017 року в.о. голови Державної служби України з безпеки на транспорті винесено наказ № 103 «Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 22.12.2016 року». Пунктом 1 вищевказаного наказу введено в дію рішення, прийняті на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оформлені протоколом № 11 від 22 грудня 2016 року, крім рішення конкурсного комітету в частині надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин» автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_1 , який визнаний переможцем. Пунктом 3 наказу надано право на самостійне виконання рейсів № 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин» автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764», який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач для участі у конкурсі надав недостовірну інформацію щодо кількості автобусів, які обслуговують діючі договори перевезення. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що більшість автобусів, які здійснюють пасажирські перевезення, не відповідають умовам діючих договорів. З цих підстав, суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідач діяв правомірно, оскаржене рішення відповідача ґрунтується на нормах правових актів.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, відповідальних за безпеку дорожнього руху, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.
Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.
У відповідності до п. 4 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року  № 1081 (далі - Порядок № 1081) організатором на автобусному маршруті загального користування є:
Укртрансінспекція - на міжміському і приміському маршрутах, які виходять за межі області (міжобласний маршрут).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1081 умови конкурсу - встановлені організатором (обов`язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об`єкті конкурсу.
Згідно з пунктом 10 Порядку №1081 організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов`язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що до обов`язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать:
- визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками;
- державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 1081 конкурсний  комітет  приймає  рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який, зокрема, подав до участі  в  конкурсі  неналежним  чином  оформлені документи  чи  не  в  повному  обсязі,  а  також такі,  що містять недостовірну інформацію; не має достатньої  кількості  транспортних  засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні  виконуватися  відповідно до чинних договорів (дозволів).  Достатня  кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для  виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення; 
Отже, конкурсна комісія перед допуском автомобільного перевізника до конкурсу перевіряє достовірність інформації, яку для участі в конкурсі надає автомобільний перевізник. Це, зокрема, стосується перевірки обґрунтованої структури парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками та перевірки достатньої  кількості  транспортних  засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні  виконуватися  відповідно до чинних договорів (дозволів).
Крім того, відповідно до пункту 44 Порядку № 1081 під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу  конкурсного комітету,  відповідно  до  їх  компетенції  надають інформацію про діяльність перевізника-претендента. Представники  органів  державного контролю несуть персональну відповідальність за достовірність поданої інформації відповідно до законодавства.
Пунктом 46 Порядку № 1081 передбачено, що переможцем конкурсу визнається  перевізник-претендент, який за результатами розгляду  набрав  найбільшу  кількість  балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.
Згідно із підпунктом 1 пункту 55 Порядку № 1081 організатор має право прийняти рішення про відмову у введенні в дію рішення (чи його окремої частини) конкурсного комітету за окремими об`єктами конкурсу у разі надходження від органів виконавчої влади  письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який  за  результатами  конкурсу  визнаний  переможцем конкурсу, недостовірної інформації.
Апеляційний суд встановив те, що для участі в конкурсі позивач заявив те, що кількість власних транспортних засобів перевізника становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів, 1 перебуває у лізингу, всього 44. У анкеті до заяви про участь у конкурсі позивач вказав, що необхідна кількість автобусів для перевезення, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів становить 31.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до наведених вище норм права вказану інформацію зобов`язаний перевірити організатор конкурсу на предмет її достовірності до дати проведення конкурсу. Однак, як встановив апеляційний суд, позивача допустили до конкурсу і за рішення конкурсної комісії визнали переможцем, як такого, що набрав найбільшу кількість балів. 
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини  (Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року) державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Пунктом 55 Порядку № 1081, на думку апеляційного суду, організатору конкурсу дано право виправити допущені ним недоліки при перевірці відомостей наданих автомобільними перевізниками до проведення конкурсу, або якщо за наслідками перевірки відомостей неможливо було встановити їх недостовірність, шляхом прийняття рішення про відмову у введенні в дію рішення (чи його окремої частини) конкурсного комітету за окремими об`єктами конкурсу у разі надходження від органів виконавчої влади  письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який  за  результатами  конкурсу  визнаний  переможцем конкурсу, недостовірної інформації.
Сюди входять, на думку апеляційного суду, виключні випадки, які не вдалося встановити за наслідками перевірки відомостей поданих автомобільними перевізниками для участі у конкурсі.
Аналізуючи інформацію, яку надала Волинська обласна державна адміністрації у листі № 374/0/7-17 від 23.12.2016 року, апеляційний суд вважає, що така не свідчить про подання позивачем для участі у конкурсі недостовірної інформації, оскільки така інформація підтверджує той факт, що позивач для обслуговування маршрутів у межах Волинської області використовує 6 автобусів.
Позивач не приховував цього факту, оскільки він жодним чином не впливає на достовірність поданої позивачем, для участі у конкурсі, інформації.
Відповідно до схеми використання транспортних засобів станом на 28.11.2016 року позивач обслуговує 15 рейсів у межах Волинської області для чого використовує 13 автобусів. Проте, згідно зі схемою використання транспортних засобів, маршрути в межах області та міжобласні маршрути поєднуються та у цих випадках транспортний засіб, який виконує маршрут в межах області виконує в той день певний міжобласний рейс. Години виконання рейсів за маршрутами не накладаються. Відповідно до цієї схеми для виконання 44 рейсів  необхідно 31 автобус, оскільки один або декілька міжобласних рейсів здійснює протягом дня один автобус, в тому числі поєднуючи рейси в межах області.
Водночас, відповідач стверджує, що оскільки позивач використовує 6 автобусів для рейсів у межах області, позивач подав недостовірну інформацію щодо кількості автобусів, які обслуговують рейси відповідно до чинних договорів перевезення, оскільки їх кількість, у такому випадку, з урахуванням резервних, становить 38 автобусів, а  не 44 як вказав позивач.
Вказані твердження відповідача, на думку апеляційного суду, є помилковими оскільки відповідач вважав, що для обслуговування 45 рейсів (насправді 44) потрібно рівну кількість автобусів та не врахував, що ці маршрути можуть поєднуватися, тобто в день один автобус може здійснювати декілька рейсів за одним або різними маршрутами, що потребує меншої кількості автобусів для їх обслуговування. В той же час рейси за маршрутами в межах області поєднуються з міжобласними маршрутами, що не вимагає виділення для їх обслуговування окремих автобусів.
На думку апеляційного суду, відповідач дійшов помилкових висновків про те, що позивач надав недостовірну інформацію щодо кількості автобусів, які обслуговують рейси відповідно до чинних договорів перевезення, оскільки, як встановив апеляційний суд, на підставі схеми використання транспортних засобів станом на 28.11.2016 року, позивач дійсно взмозі обслуговувати 44 міжобласних рейси та 15 рейсів в межах області 31 автобусом, шляхом їх поєднання в межах дня.
Не можуть бути визнані як суттєві твердження відповідача про те, що для участі у конкурсі позивач запропонував транспортні засоби, які він використовує на інших рейсах за відповідними маршрутами, оскільки відповідач не врахував, що позивач у резерві має ще 13 автобусів, і взмозі міняти автобуси за маршрутами або їх поєднувати
Суд також вважає, що не мають жодного відношення до справи і не можуть бути оцінені апеляційним судом твердження відповідача про те, що автобуси, які використовує позивач на рейсах за відповідними маршрутами не відповідають вимогам щодо категорії, класу та року випуску, оскільки оскаржений наказ на цих обставинах не ґрунтується і ці обставини не є предметом спору.
Виходячи із наведених обставин, апеляційний суд вважає оскаржений наказ відповідача не виправданим втручанням у право особи, яка визнана переможцем конкурсу, на самостійне виконання рейсів 775/776 за маршрутом «Луцьк-Моршин». Тому його необхідно визнати протиправним і скасувати.
З урахуванням цих міркувань апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та адміністративний позов задовольнити.
Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд виходить із наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 3200 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 1760 грн. та за подання касаційної скарги в сумі 3200 грн.
Отже відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить судовий збір в сумі 8160 грн.
Керуючись ст..ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 803/583/17 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2017 року № 103 в частині позбавлення автомобільного перевізника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який визнаний переможцем конкурсу, права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин» та надання права на самостійне виконання вказаних рейсів автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764», який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати в сумі 8160 (вісім тисяч сто шістдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений  28.01.2021 року